Номер провадження: 22-ц/785/4523/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Калараша А.А.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку у три місяці для прийняття спадщини після смерті 19.09.2017 року рідної сестри ОСОБА_4.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.09.2016 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 області.

Спадкоємцями першої черги була ОСОБА_5, дочка померлої. Проте, за вироком ОСОБА_6 міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2017 року ОСОБА_5 визнанно винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України (умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть померлої ОСОБА_4О.) та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_5 згідно ч.1 ст.1224 ЦК України не має право на спадкування, а інших спадкоємців першої черги не має, позивач, як рідна сестра померлої, є спадкоємцем другої черги, тому вона має право на спадкування після смерті сестри.

Враховуючи, що після смерті сестри, проводилося досудове розслідування, позивач не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Після оголошення 22.09.2017 року вироку, вона звернулася до нотаріальної контори, проте їй було рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року задоволено позов ОСОБА_2 Визначено їй додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 19.09.2016 року ОСОБА_4.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_3 (онука померлої) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає частоковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обовязки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Задовольняючи позов до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області та визначаючи ОСОБА_2додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що смерть спадкодавця наступила від тяжких тілесних ушкоджень, які нанесла їй її дочка ОСОБА_5 засуджена за це до 7 років позбавлення волі, а позивачкою був пропущений строк для прийняття спадщини у звязку з проведенням досудового слідства.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що:

19 вересня 2016 року померла рідна сестра позивачки ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 466285 від 21.09.2016 року.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_5 та внучкою ОСОБА_3

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше, як п`ять років.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого рівня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно з ч.1 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

З матеріалів справи не вбачається, що спадкодавець залишила заповіт.

Тому ОСОБА_5 після набуття чинності обвинувальним вироком суду, яким її визнано винною за злочин, скоєнний проти життя і здоровя спадкодавця, від якого остання померла, вважається є усуненою від спадщини в силу закону (ст. 1224 ч. 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ним спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених саттею 1259 ЦК України

При таких обставинах, ОСОБА_3, як внучка спадкодавця, яка на час відкриття спадщини проживала з нею разом однією сім'єю є особою, яка у звязку з усуненням в силу закону від спадкування її матері, як спадкоємиця 1-ї черги і неприйняття у встановлений законом строк спадщини іншими спадкоємцями, прийняла спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоєців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцеволго самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналізуючи зміст вказаних норм в контексті встановлених у справі обставин про наявність спадкоємця ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, у позивача не було підстав для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області.

Визначення судом додаткового строку для подання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини, є рішенням суду про порушення права ОСОБА_3, яка не була залучена до участі у справі, що в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення, апеляційний суд звертає увагу, на відсутність у суду апеляційної інстанції процесуальних повноважень залучати на стадії апеляційного розгляду справи в якості відповідача осіб, які не були залучені до участі у справі судом першої інстанції.

Тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частовому задоволенню. Доводи апеляційної скарги про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_2 є рідною сестрою спадкодавця і відноситься до спадкоємців другої черги і тому не позбавлена права звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

Судова колегія вважає за доцільне розяснити позивачу її право звернутися з аналогічним позовом до належного відповідача, яким є спадкоємець, який прийняв спадщину.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_3 є особою з інвалідністю і тому в силу Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за подання аплеляційної скарги, задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2 має наслідком стягнення з останньої в дохід держави судового збору в сумі 960 грн. (150% від суми судового збору 640 грн., що була сплачена нею в суді першої інстанції).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Шабівської сільської територіальної громади Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.06.2018 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

ОСОБА_8