Справа №522/9019/18
Провадження № 2-о/522/438/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі :

головуючого судді Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, згідно якої просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт помилки у свідоцтві про право власності на житло від 26.01.2000 р. №813 в частині розподілу часток у праві власності між ним та членами його сімї, а також просив визнати частки у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, наступним чином: у розмірі 1/3 ОСОБА_1, 1/3 ОСОБА_3, 1/3 ОСОБА_2.

Зміст допущеної помилки полягає в наступному: відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 січня 2000 р., виданого житлово комунальним експлуатаційним підприємством «Радіалка» - власником квартири за адресою :АДРЕСА_2 зазначено ОСОБА_1 та члени його сімї ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 в рівних частках, тобто власник квартири дублюється як члена сімї, що призводить до неправильного розподілу часток між власником квартири та членами його сімї.

Допущена помилка у свідоцтві про право власності на житло від 26 січня 2000 р. унеможливлює вступ у спадщину, яка відкрита приватним нотаріусом ОСОБА_4 13 жовтня 2017 року та якою було зареєстрована у Спадковому реєстрі за №61381812, за наслідком смерті дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

Виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло від 26 січня 2000 р. у позасудовому порядку є неможливим у звязку з ліквідацією органу, що видав свідоцтво про право власності на житло. Відповідно до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, житлово-комунальне експлуатаційне підприємство «Радіалка» було ліквідовано 20.05.2014 року згідно з відомостями, які містяться у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Між ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_2 відсутній спір про право, при цьому наявний спір про факт, встановлення якого необхідно заявникові та заінтересованій особі для оформлення спадщини.

Ухвалою суду від 31.05.2018 року заява була залишена без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. До суду 06.06.2018 року надійшла уточнена заява, відповідно до якої були усунені недоліки заяви про встановлення фатку, що має юридичне значення.

Ухвалою суду від 11.06.2018 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 27.08.2018 року.

Ухвалою суду від 22.06.2018 року було розглянуто та задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів.

27.08.2018р. розгляд справи був відкладений на 25.10.2018р. у звязку з неявкою сторін.

25.10.2018р. розгляд справи був відкладений на 06.12.2018р. у звязку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою суду від 06.12.2018 року, повний текст якої було складено 10.12.2018 року, зЗаяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2, у частині вимог про визначення часток співвласників у праві власності квартири залишено без розгляду у звязку з існуванням спору про право.

У судове засідання 06.12.2018 року сторони не зявились були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Заявник 23.08.2018 року надав суду клопотання, згідно якого просив розглядати заяву за його відсутності. Представник заінтересованої особи, також надав суду клопотання, згідно якої просив розглядати заяву за його відсутності.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з викладеним датою складення цього судового рішення є 10 грудня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 26.01.2000 р. №813, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зазначено ОСОБА_1 у якості власника квартири №43 за адресою м. Одеса, вул. Старопортофранківська, буд. 43, а також включено ОСОБА_1 до складу членів його сімї, тобто двічі одна й таж сама особа зазначена власником та членом сімї, що унеможливлює розподіл часток між власником та членами його сімї в рівних частинах.

Також у свідоцтві зазначені члені сімї заявника ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та визначено, що квартира належить кожному у рівних частках.

Право власності зареєстровано за вищевказаними особами в КП «ОМБТІ та РОН» 23.02.2000 року (запис 481, стр.18, кн..359пр).

Як вбачається із довідки про склад сімї № 16 від 09.10.2017 р. за Формою № 1, яка видана ОСББ « Старопортофранківський 1» , за адресою : м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 43. кв. 43 до складу сімї (зареєстрованих) входять : ОСОБА_1 (власник) та ОСОБА_2 (син).

Допущена помилка у свідоцтві про право власності на житло від 26 січня 2000 р. унеможливлює вступ у спадщину, яка відкрита приватним нотаріусом ОСОБА_4 13 жовтня 2017 року та якою було зареєстрована у Спадковому реєстрі за №61381812, за наслідком смерті дружини заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

Той факт, що ОСОБА_1 та заінтересована особа - ОСОБА_2 мають на меті оформити спадщину, підтверджується матеріалами спадкової справи № 24/2017, яка була витребувана судом у приватного нотаріуса ОСОБА_4 та долучена до матеріалів справи (а.с.51-79).

Згідно довідки КП «БТІ» Одеської міської ради від 19.04.2018 року №3357-11/1240, дійсно зазначено про реєстрацію права власності на квартиру №43 за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, буд. 43, двічі за ОСОБА_1, також вказано власниками ОСОБА_2 та померлу ОСОБА_6.

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Встановлення фактів не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові та заінтересованій особі для того, щоб вони мали можливість реалізувати своє спадкове право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 та п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Верховний Суд України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з ч.2, ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п.1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Таким чином, з урахуванням викладеного, зважаючи на те, що прізвище, імя та по батькові ОСОБА_1 помилково повторено в правовстановлюючому документів (свідоцтві про право власності на житло від 26.01.2000 року № 813) двічі, оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичні наслідки у вигляді коректного встановлення часток у праві власності на квартиру між членами сімї заявника, що надасть змогу реалізувати право на спадщину, заявнику та заінтересованій особі, суд приходить до висновку про наявність підстав задоволення заяви.

Керуючись: ст. ст. 12, 18, 81, 263, 264 265, 259, 268, 315, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), заінтересована особа ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1), про встановлення факту, що мають юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, того що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) помилково, вдруге, зазначений у свідоцтві про право власності на житло від 26.01.2000 року № 813, окрім відомостей про власників, також у відомостях про членів сімї власника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 10.12.2018 року.

Суддя: Л.В. Домусчі