Справа № 308/6581/17
У Х В А Л А

17.08.2018 м. Ужгород

Суддя Апеляційного суду Закарпатської області Кондор Р.Ю. вирішуючи питання щодо руху заяв ОСОБА_1 у справі № 308/6581/17 про скасування справи та про усунення перекруток (можливо - описок), -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26.07.2018 подав до суду «заяву у порядку п. 13 Розділу ХІ ЦПК (ред 2005)», а 07.08.2018 подав у цій же справі «заяву у порядку ст. 269 ст. 33 ч. 13-12 ст. 271 п. 8 ст. 374, 376 ЦПК Про усунення перекруток (можливо описок) ст.260 ЦПК з включенням у вырешення справи ст. 276, 277, 294 ЦК по справі № 308/6581/17».

Перевіривши матеріали справи, приходжу до такого.

У заяві, що надійшла до суду 26.07.2018, ОСОБА_1 просить:

«на підставе п. 8 ст. 376 справу № 308/6581/ пров. 22ц/777/2046/ - скасувати

Врахував, що ч. 1 ст. 276 ЦК - не выконана добровільно

Застосувати п. 2 ст. 276 - в повном объемі.

Особа з правами п. 2 ст. 57 ЦПК /підпис/ ОСОБА_1»

Водночас у мотивувальній частині заяви зазначає і просить «10.01.18 - зауваження на протокол не розглядати…», одночасно протокол судового засідання від 24.01.18 зовсім не розглянут по причине що не був своечасно мне выдан…», «відбулись різні ухвали в яких увеличилось число немайнового права за рахунок невыконання ст. 260 ЦПК…», «в межах п. 3 ст. п. 8 ст. 376 ЦАПК справа підлягае скасуванню», «ст. 16 в п. 2 - вымогае не чекати. та діяти» тощо.

Зі змісту заяви ОСОБА_1, яка надійшла до суду 07.08.2018, вбачається, що ініціатор звернення, посилаючись на названі в ній статті, зазначає, що «так сталось, що цю справу розглядали два доповідача (дві посадові особи). 08.011.17 та друга 16.01.18 та 24.01.18». Заявник, вважає «не правомочним» такий склад суду апеляційної інстанції, який разом з «посадовой особой І інстанції та відповідачем теж причасне до створення немайнового права і т.далее, що залишено поза увагой двух колег (посадових осіб) Апеляційного суду».

ОСОБА_1 у заяві вказує також на «сами діі І-інстанції теж неменее колоритні-колоборантни незрозумили», що на думку заявника, також не було поміченно суддями апеляційної інстанції. Вважає безпідставними вимоги щодо судового збору, «ненадання роз'яснення обома доповідачами та І інстанцієй», «по справе не розглянуте зауваження так, як вимагае зміст п. 13 ч.2-1 розділу ХІ-ЦПК. В присутности позивача та ще учасника прокурора.

-До уваги двох доповідачем та І інстанції слід приняти те, що створени немайнове право з використанням мого Ім,я у всіх ухвалах від 08.11.18; від 10.11.18; 1601.18; 24.01.18 15.05:18 06.07.18 в том числа не зазначени правільно згідно ст..6 ЦПК - «статус» в том числе в ухвалах І інстанції від 14.07.18; 27.07.17» і таке інше.

За змістом прохальної частини заяви ОСОБА_1 просить «судовий збір згідно посвідчення ІІ гр. інв. натиульном листі.

- Справу № 308/6581/17 - скасувати, як неправомочну п. 1. ч 3. ст. 376

- Відповідачу - надати схоже з нобелем - за не явку в с/з та інше.

- Застосувати ст. 33 п 12-13. ЦПК - тому, що про зміну складу ніяк не оголошено.

Особа з правами п.2 ст.57 ЦПК /підпис/ =В.Сабельников=».

Поза наведеним, із тексту заяв ОСОБА_1 вбачається, що він не визначився із характером своїх звернень по суті.

Прохальна частина заяви, поданої 26.07.2018, містить вимоги, що не передбачені цивільним процесуальним законом і не підлягають розгляду як такі, наприклад, «скасування справи», така вимога безпредметна. Інші вимоги формулювання прохальної частини заяви теж не містять передбаченого законом предмету розгляду апеляційним судом, а посилання на ст. 276 ЦПК України, яка регулює окремі питання, пов'язані зі спрощеним позовним провадженням, не має жодного стосунку до справи, її предмету, порядку розгляду тощо. Мотивувальна і прохальна частини заяви попри їх недопустиме формулювання, що не дає жодних можливостей визначити підстави і предмет звернення, відповідність їх встановленим законом вимогам, не пов'язуються між собою ніяким чином.

Подаючи заяву наступну в цій справі заяву від 07.08.2018, з посиланням на норми процесуального закону, які встановлюють вимоги до змісту ухвали, визначають порядок виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, порядок роз'яснення судового рішення, ОСОБА_1 не визначає щодо якого саме судового рішення і яку саме дію, на його думку, слід вчинити суду. ОСОБА_1 наводить обраний на всій розсуд перелік судових рішень, як суду першої, так і апеляційної інстанції. У прохальній частині заяви, ОСОБА_1 просить, серед іншого, застосувати ст. 33 ЦПК України, яка встановлює вимоги щодо визначення складу суду, при цьому жодним чином не конкретизує підстави, мотиви для застосування названої статті, предмет вирішення.

Заява від 08.08.2018 хибує на такі ж недоліки щодо її форми, змісту, формулювань, предмету судового розгляду тощо, як і заява від 26.01.2018. Обидві заяви по суті беззмістовні та безпредметні, для розгляду їх по суті жодних передбачених цивільним процесуальним законом підстав і умов немає.

Відтак заяви ОСОБА_1 не відповідають положенням ст. 183 ЦПК України, яка визначає загальні вимоги до форми та змісту заяви учасника процесу, що, зокрема, повинна містити зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника, підстави заяви (клопотання, заперечення), інші відомості, що вимагаються цим Кодексом (ст. 183 ч. 1 п.п. 4, 5, 7). Назва, зміст і предмет кожної із заяв не узгоджуються між собою, неузгодженість мотивації та вимог звернень не відповідає принципу правової визначеності, заяви не містять вказівки на конкретні предмети судового розгляду. Наведені у заявах мотивація та предмети не стосуються по суті питань, що можуть вирішуватися апеляційним судом у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законом щодо апеляційного перегляду судових рішень або щодо власне судових рішень апеляційного суду.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої статті 183 ЦПК України, повертає її заявнику без розгляду (ст. 183 ч. 4 ЦПК України).

Окрім наведеного, учасник судового процесу повинен добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; таким зловживанням можуть бути визнані дії, що зазначені в пунктах 1-5 частини 2 статті 44 ЦПК України, при цьому, наведений у цій статті перелік таких дій не є вичерпним (ст. 44 ч.ч. 1, 2 ЦПК України). Зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, подання завідомо безпідставного клопотання (заяви), заяви за відсутності відповідного предмета або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на створення завідомо безпідставних і штучних приводів для судового провадження, на безпідставне затягування розгляду справи тощо, можуть бути кваліфіковані як зловживання процесуальними правами.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання; суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами; у випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ст. 44 ч.ч. 3, 4 ЦПК України).

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов'язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ст. 143 ч. 1 ЦПК України). Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами; у випадку повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 148 ч. 1 п. 2, ч. 2 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, апеляційний суд, вирішуючи у справі № 308/6581/17 скаргу і відповідні заяви ОСОБА_1, ухвалою від 08.11.2017 відхилив апеляційну скаргу (а.с. 62-65), ухвалою від 10.01.2018 залишив без розгляду зауваження щодо журналу судового засідання (а.с. 82-84), ухвалою від 16.01.2018 залишив без руху, а ухвалою від 24.01.2018 визнав неподаною та повернув заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення (а.с. 92, 104), ухвалою від 04.04.2018 відмовив у роз'ясненні судового рішення (а.с. 112-113), ухвалою від 15.05.2018 повернув без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення (а.с. 121-122), ухвалою від 15.06.2018 повернув заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду (а.с. 132-133), ухвалою від 06.07.2018 повернув заяву без розгляду (а.с. 143-145). Всі судові рішення апеляційного суду відповідним чином умотивовані щодо, зокрема, підстав і порядку вчинення відповідних процесуальних дій, форми та змісту відповідних звернень до суду, можливості та підстав їх вирішення тощо. В ухвалі від 06.07.2018 суд детально виклав мотиви постановлення відповідного судового рішення, аналогічні тим, що викладені вище.

Тобто, безвідносно до власне достатнього правила, встановленого частиною другою статті 68 Конституції України про те, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, до ОСОБА_1 і судовими рішеннями був багаторазово доведений зміст вимог цивільного процесуального закону саме в контексті тих питань, що ним ставилися перед судом. Утім, ОСОБА_1 норми ЦПК України не виконує, вчергове подав заяву без урахування вимог закону. Такі дії мають ознаки зловживання процесуальними правами. Наразі вважаю достатнім констатувати це без застосування заходів процесуального примусу.

Відтак, відповідно до ст. 44 ч. 3, ст. 183 ч. 4, ст. 269 ЦПК України заяви ОСОБА_1, підстав для розгляду яких по суті немає, які мають ознаки зловживання процесуальними правами та які не відповідають встановленим цивільним процесуальним законом вимогам, слід повернути заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 44 ч. 3, ст. 183 ч.ч. 1, 4, ст. 258 ч. 2, ст.ст. 260, 269 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяви у справі № 308/6581/17 про скасування справи та про усунення перекруток (можливо - описок), подані 26 липня 2018 року і 7 серпня 2018 року, повернути ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17 серпня 2018 року, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя Р.Ю. Кондор