КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/870/18
Номер провадження2/319/347/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року смт. Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Хамзіна Т.Р.,

секретар судового засідання Фінько Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Куйбишевського районного суду 05 липня 2018 року звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування від 23.02.2004 є власником житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Запорізька область, Більмацький (Куйбишевський) район, с. Білоцерківка, вул. Чапаєва (Восточанська), буд. 14, де вона проживає та зареєстрована. Також в цьому будинку зареєстрований її син ОСОБА_3 та колишній співмешканець ОСОБА_2, який з січня 2018 року в будинку не проживає.

На початку січня 2018 року відповідач виїхав до Києва, де фактично проживає і до сьогодні. За місцем реєстрації він жодного разу з того часу не зявився. Точну адресу свого місцезнаходження позивачу не повідомив, звязку з ним не підтримує. Відповідач жодної участі в утриманні будинку не бере, разом з позивачем не проживає, спільного господарства не веде. Відповідач не є членом сімї позивача, так як між ними вже давно припинено будь-які стосунки і відсутні підстави вважати їх однією сімєю. Самостійно для добровільного зняття з реєстрації ОСОБА_2 не прибув.

Позивач має намір продати житловий будинок, проте через неможливість здійснити зняття з реєстрації ОСОБА_2, він обмежений у реалізації свого права розпоряджатися майном через відмову покупців купувати будинок, в якому зареєстровані треті особи.

Ухвалою Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року відкрите провадження у справі та призначено судовий розгляд на 08 годину 30 хвилин 15 серпня 2018 року.

В судове засідання 15.08.2018 позивач не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, зокрема шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади. Будь-яких клопотань, заяв до суду з боку відповідача не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка відповідача в судове засідання за наведених обставин не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу №3005258 від 06.03.2004 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10) ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 23.02.2004, укладеного між нею та ОСОБА_4, та посвідченого державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 (а.с. 9), належить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Запорізька область, Куйбишевський район, с. Білоцерківка, вул. Чапаєва, буд. 14.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області №322 від 13.06.2018 (а.с. 12) у звязку з перенумерацією житлових будинків (на підставі рішення №7 від 21.02.2008 р.) та перейменуванням вулиць в с. Білоцерківка та с. Черешневе (на підставі рішення №6 від 11.11.2015 р.) змінилася адреса будинку, власником якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вулиці Чапаєва, буд. 14 на вулицю Восточанська, буд. 16.

Актом обстеження №38 від 13.06.2018 проживання гр. ОСОБА_1 (а.с. 13), складеним комісією Комиш-Зорянської селищної ради Запорізької області, встановлено, що за адресою: Запорізька область, Більмацький район, с. Білоцерківка, вул. Восточанська, буд. 16 зареєстрована та проживає: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. В будинку також зареєстровані: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який з березня 2018 року за даною адресою не проживає; співмешканець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який з січня 2018 року за даною адресою не проживає.

Позивач має намір реалізувати житловий будинок, проте через відмову відповідача здійснити зняття з реєстрації добровільно, вона обмежена у реалізації свого права розпоряджатися майном через те, що покупці відмовляються купувати будинок, в якому зареєстровані треті особи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Враховуючи, що відповідач уже тривалий час проживає окремо, спільного побуту та бюджету з позивачем не мають, спільного господарства не ведуть, не підтримують жодних стосунків, тобто він не є членом сімї ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що в даному випадку вимоги положення ст. 405 ЦК України щодо періоду відсутності особи за місцем проживання, не застосовуються.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 (№688/63/15-ц).

Реєстрація відповідача порушує (обмежує) право користування власністю позивача, у звязку з чим вимоги останнього є обґрунтованими підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи не проживання тривалий час відповідача у будинку, власником якого є позивач, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування даним житловим будинком, розташованим за адресою: Запорізька обл., Більмацький район, с. Білоцерківка, вул. Восточанська, буд. 16. Більш того, позивач як власник має право вимагати від відповідача усунення порушення свого права власності в будь-який час. Тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням.

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2-5, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 263 - 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 71053, Запорізька область, Більмацький район, с. Білоцерківка, вул. Восточанська, буд. 16, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: 71053, Запорізька область, Більмацький район, с. Білоцерківка, вул. Восточанська, буд. 16 ідентифікаційний номер НОМЕР_2) про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком № 16 по вул. Восточанська в с.Білоцерківка Більмацького району Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом направлення апеляційної скарги через Куйбишевський районний суд Запорізької області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Т. Р. Хамзін