Справа № 485/853/18
Провадження № 2/485/507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання - Забаровська С.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - Якущенко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської зразкової автомобільної школи Товариства сприяння оборони України про стягнення заборгованості по оплаті праці за цивільно - правовим договором на виконання робіт,

встановив:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з 15 липня 2013 року він працював на посаді інструктора індивідуального навчання водіння Снігурівської автошколи. З 13 березня 2017 року уклав з відповідачем цивільно-правовий договір №3, відповідно до якого виконував роботу, пов'язану із перевезенням вантажів, та зобов'язався забезпечити обумовлений сторонами обсяг робіт по перевезенню вантажів та надання послуг з практичних навичок керування транспортними засобами. За виконану роботу договором передбачено виплата винагороди у розмірі 20% від нарахованої суми доходу за перевезення вантажів згідно акту виконаних робіт та 15,85 грн./год. за надання послуг з практичних навичок керування. Відповідач умови договору не виконав, безпідставно занизив суму винагороди та сплатив кошти у неповному розмірі. Розмір недоплаченої суми винагороди становить 105 916грн.55коп. 15 листопада 2017 року він був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. На час звільнення позивача Снігурівська автошкола не здійснила виплату винагороди, а тому, керуючись ст.116 ч.1 КЗпП України, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по платі за виконану роботу згідно цивільно-правового договору у розмірі 105916,55грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що цивільно-правова угода з позивачем не укладалася, а проведені виплати є заробітною платою, нарахованою у розмірі, передбаченому умовами трудового договору.

Заслухавши сторони, дослідивши надані докази, суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 31 від 19 травня 1987 року прийнятий на роботу у Снігурівську зразкову школу з 19 травня 1987 року, де працював на різних посадах. З 15 липня 2013 року на підставі наказу школи його було переведено на посаду інструктора індивідуального навчання водіння. 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади згідно п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с.6).

Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Визначення цивільно-правового договору передбачено ст..626 ЦК України, відповідно до якої - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За цивільно-правовим договором відносини регламентуються не трудовим законодавством, а виключно цивільним.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на укладення між ним та Снігурівською Автошколою в особі директора Якущенка В.А. 13 березня 2017 року цивільного-правового договору на виконання робіт (надання послуг) (а.с.7).

Разом з тим, позивачем не доведено, що між ним та відповідачем досягнуто згоди з усіх істотних умов цивільно-правового договору та, що такий договір між ними було укладено, у договорі підпис представника юридичної особи відсутній.

Допитана судом свідок ОСОБА_4, головний бухгалтер Снігурівської автошколи, суду показала, що ОСОБА_1 працював у автошколі на умовах трудового договору на посаді іструктора індивідуального навчання водінню. Останні роки прибутки автошколи почали знижуватись за відсутності учнів. Автошкола булла вимушена пропонувати інструкторам перехід на цивільно-правові умови праці. Такі умови були запропоновані й ОСОБА_1, однак він відмовився писати заяву на звільнення, заяву про згоду працювати на інших умовах також не подав. За такого ОСОБА_1 продовжив працювати на умовах трудового договору до дня звільнення. Оплата праці водіям автобуса за надання автопослуг проводилася у розмірі 18% від отриманого автошколою доходу з відрахуванням ПММ згідно коллективного договору. У лютому 2017 року автошкола уклала договір з замовником ПП «Техстрой-99» на виконання транспортних послуг. За попередньої домовленості із замовником автошкола надавала автобус з водієм для перевезення пасажирів, оплата ПММ була за рахунок замовника. В подальшому замовник відмовився оплачувати вартість ПММ та виставив рахунок на часткове повернення сплачених послуг, відповідно вони змушені були відрахувати з заробітної плати водіїв переплачені кошти. Позивач необгрунтовано вимагає оплати йому 18% від чистого доходу автошколи, оскільки вони несуть затрати по оплаті за бензин, утримання транспорту та інші обов»язкові платежі. Заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 підприємство не має.

Заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ст..94 КЗпП).

З огляду на викладене, винагорода, яку просить стягнути позивач за цивільно-правовим договором, не є заробітною платою, а тому посилання позивача на ст..116 КЗпП в обґрунтування невиплати винагороди за таким договором безпідставне.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що між ним та Снігурівською автошколою 13 березня 2017 року укладався цивільно-правовий договір № 3, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по виплаті винагороди за таким договором необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Таким чином, у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Снігурівської зразкової автомобільної школи Товариства сприяння оборони України про стягнення заборгованості по оплаті праці за цивільно - правовим договором на виконання робіт, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 28.11.2018р.

Суддя