Справа № 559/2090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Потас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 вересня 2018 року уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав їй грошові кошти у сумі 1000 доларів США з умовою їх повернення до 10 вересня 2018 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки від 03 вересня 2018 року.

Станом на 10.10.2018 року грошові кошти йому не повернуті, а починаючи з 11 вересня 2018 року він неодноразово звертався до відповідачки з вимогою повернути йому борг, однак остання постійно відтерміновувала строки поверення коштів.

В зв»язку з невиконанням відповідачем своїх зобов»язань, звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 1000 доларів США, що згідно курсу Нацбанку України станом на 10.10.2018 року становить 28080 грн.

До суду позивач позивач подав заяву, де просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 також подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги визнає повністю

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Частина 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі, так як позовні вимоги позивача складають 28080 грн., що не перевищує суму 170000 грн.

Судом встановлено, що 03 вересня 2018 року ОСОБА_1 уклав договір позики з ОСОБА_2, згідно з яким передав останній грошові кошти у сумі 1000 доларів США з умовою їх повернення до 10 вересня 2018 року (а.с.5).

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Згідно з п. п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із вимогами ч. 1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормою ч. 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч.2 статті 207 і ч.2 статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка ОСОБА_2 від 03.09.2018 року (а.с.5), власноручне написання та підписання якої відповідачем не заперечується, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору, і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документу є належним та допустимим доказом як факту отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 та його волевиявлення у встановлені терміни повернути борг, так і невиконання відповідачем даних боргових зобовязань.

З детального аналізу змісту боргової розписки від 03.09.2018 року вбачається, що при їх складанні сторонами було дотримано всіх істотних умов, а саме зазначено дату їх складання, прізвища, ім'я і по батькові сторін, валюту позики, підтвердження укладання договору позики, підпис відповідача ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Слід зазначити, що згідно ч.1 ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України.

Частиною третьою статті 533 ЦК України визначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина 2 статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Згідно витягу офіційний курс НБ України станом на 10.10.2018 року становив 28,08 гривень за 100 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до повного задоволення.

Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 704,80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.192, 526, 533, 625, 1046,1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Дубно вул. Дружби,6, Рівненської області, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) борг за договором позики (розпискою) в сумі 28080 (двадцять вісім тисяч вісімдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Дубно вул. Дружби,6, Рівненської області, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.12.2018 року

Суддя: