Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 465/1829/15-ц

провадження № 61-13184св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - дочірнє підприємство «Інтергал-буд» товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Інтергал»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року у складі судді Янишина В. І. та на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року у складі суддів: Крайник Н. П., Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства «Інтергал-буд» товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Інтергал» (далі - ДП «Інтергал-буд»), в якому просив стягнути з відповідача на його користь 16 878 грн витрат на усунення виявлених недоліків у квартирі, 1 070 967,09 грн неустойки за порушення строків безоплатного усунення вказаних недоліків та 65 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 20 березня 2013 року він уклав з відповідачем попередній договір, відповідно до якого сторони зобов'язуються до 30 липня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири, проектний номер АДРЕСА_2 26 лютого 2015 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Згодом, він виявив у квартирі недоліки віконно-дверного блоку та вікна житлової кімнати, які був змушений усунути за власний рахунок, що завдало йому майнової та моральної шкоди. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суд Львівської області від 26 січня 2017 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, і судом першої інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року та на ухвалу апеляційного суд Львівської області від 26 січня 2017 року, в якій просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року відкрито провадження у даній справі та витребувано з Франківського районного суду м. Львова зазначену справу.

27 квітня 2017 року від ДП «Інтергал-буд» до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4, які мотивовані тим, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, оскільки ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга ОСОБА_4 у зв'язку з її необґрунтованістю задоволенню не підлягає.

27 травня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла зазначена справа.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2017 року вказана справа призначена до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту першого Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, щокасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року зазначена справа передана до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду зазвичай використовується.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Суди встановили, що 20 березня 2013 року сторони уклали попередній договір, відповідно до якого вони зобов'язувались до 30 липня 2014 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

30 липня 2014 року правовідносини сторін щодо об'єкта нерухомості - квартири АДРЕСА_1 припинилися у зв'язку зі спливом терміну, визначеного для укладення основного договору - договору купівлі-продажу.

26 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про те, що будь-яких майнових та фінансових претензій, які б стосувалися виконання умов попереднього договору від 20 березня 2013 року, термін дії якого закінчився 30 липня 2014 року, він не має і в майбутньому мати не буде.

Цього ж дня ОСОБА_4 уклав з ДП «Інтергал-буд» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 273.

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу від 26 лютого 2015 року у квартирі, що є предметом зазначеного договору, виконані загальні будівельні роботи, встановлено протипожежні вхідні двері, вікна з ПВХ профілю, заповнені склопакетом, виконана штукатурка стін, цементна стяжка під чистову підлогу, системи водопостачання і каналізації з лічильниками без обладнання, індивідуальне теплопостачання з газовим котлом та батареями, електрозабезпечення з лічильником без кінцевих пристроїв.

Згідно пункту 4.8. вказаного договору сторони підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх дійсним намірам, щодо кожної з умов договору заперечень немає, у тексті договору зафіксовані усі істотні умови, ними однаково розуміється значення, зміст, умови договору, його правові наслідки для кожної із сторін, права та обов'язки сторін за договором, про що свідчать їх особисті підписи на цьому договорі.

Відповідно до пункту 1.4. договору купівлі-продажу предмет цього договору знаходиться у стані, придатному для використання за цільовим призначенням, і стан предмету договору відповідає технічним характеристикам та відомостям, які викладені у пунктах 1.1. та 1.2. цього договору та у технічному паспорті на квартиру, а покупець свідчив, що особисто оглянув квартиру, яка є предметом цього договору, до його укладення, і особисто переконався, що будь-яких самочинних переобладнань та перепланувань у даній квартирі не має, технічні характеристики та відомості, які викладені у пунктах 1.1. та 1.2. цього договору та у технічному паспорті на квартиру, відповідають її стану на момент посвідчення цього договору, і не застережених недоліків або дефектів, які перешкоджали б користуванню квартирою за її цільовим призначенням, на момент огляду ним виявлено не було, а також претензій до продавця відносно якості квартири та її технічного стану ОСОБА_4 не має.

У договорі купівлі-продажу жодних застережень щодо якості виконаних робіт та встановленого у квартирі обладнання та/або вимог про їх усунення, в тому числі, що стосується віконно-дверного блоку та вікна житлової кімнати, сторонами не зазначено.

26 лютого 2015 року відбулася фактична передача квартири позивачу, що підтверджується актом приймання - передачі квартири, підписаного сторонами.

Відповідно до пункту 4 акту приймання-передачі квартири позивач підтвердив, що жодних претензій до відповідача щодо виконання умов договору, в тому числі щодо якісних та інших характеристик об'єкта нерухомості він не має.

Пунктом 5 акту приймання-передачі визначено, що з моменту його підписання до покупця переходять усі витрати та ризики щодо утримання об'єкта нерухомості. Зобов'язання продавця (ДП «Інтергал-Буд» ТОВ «Фірма «Інтеграл») за договором з моменту підписання даного акту вважаються виконаними.

Договір купівлі-продажу від 26 лютого 2015 року не передбачає жодних гарантійних зобов'язань продавця щодо подальшого ремонту квартири та/або її складових частин. Квартира була придбана позивачем ОСОБА_4 в стані, який був йому відомий, оглянута ним та покупець підтвердив, що не має до продавця жодних претензій (застережень) щодо якісного стану квартири (або складових квартири).

Належних та допустимих доказів порушення відповідачем його прав та інтересів, зокрема, на підтвердження передачі йому товару неналежної якості, позивач суду не надав.

Виходячи зі встановлених на підставі наданих сторонами доказів обставин справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування витрат, понесених на виправлення недоліків товару, стягнення неустойки за порушення термінів безоплатного усунення недоліків та моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду та встановлених судом обставинам, а ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, переоцінка цих доказів відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень касаційного суду.

Доводи касаційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки спірна квартира щодо якої виник спір не є виробом чи товаром, який виготовлявся відповідачем в розумінні зазначеного Закону.

Інші доводиспростовуються встановленими судом апеляційної інстанції фактичними обставинами у справі. Обставини, на які посилається ОСОБА_4 у касаційній скарзі, не дають підстав для висновку про порушення його прав та інтересів.

Оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими, ухваленими з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат

В.П. Курило