Провадження № 2/127/1894/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.11.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивований тим, що 05.11.2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 250 000 грн. під зобовязання повернути заборгованість до 05.11.2017 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у позивача.

Оригінал розписки від 05.11.2016 року написаний та підписаний власноручно відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, оскільки грошові кошти були передані у позику ОСОБА_2, про що свідчить розписка, в якій вказано термін повернення грошей, тому у відповідача виникло зобовязання щодо їх повернення, а саме в сумі 250000 грн., яку він не має наміру повертати, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення боргу.

Позивач подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

05.11.2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 250 000 грн. під зобовязання повернути заборгованість до 05.11.2017 року, що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходиться у позивача.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджує його укладення, умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином, оскільки грошові кошти були передані у позику ОСОБА_2, що доведено розпискою, в якій вказано термін повернення грошей, тому у відповідача виникло зобовязання щодо їх повернення в сумі 250000 грн.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати в справі складаються зі сплаченого позивачем судового збору за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 2852,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530, 612, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання : 21029, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість у розмірі 250000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання : 21029, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1) у відшкодування витрат із сплати судового збору у розмірі 2852,40 грн.

Позивач може оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 26.11.2018 року.

Суддя