№ 664/978/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

в складі: судді Бойко В.П.,

при секретарі Сорока М.С.

за участі відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки цивільну справу у спрощеному провадженні за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із вказаним позовом.

В позові вказано, що відповідно до договору б/н від 07.02.2011 року позивач надав Відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2000,00 гривень зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт було змінено відповідно до укладених умов, а саме п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Відповідач умови договору виконував неналежним чином, у зв»язку з чим станом на 28.02.2018 року утворилась заборгованість в загальному виразі 102712,27 гривень, яку і просить стягнути разом з витратами по справі. Просять справу розглядати за їх відсутності. Надано відповідь на відзив.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що кредитний договір між сторонами розірвано рішенням суду, кредитний ліміт було встановлено незаконно, всі нарахування заборгованості позивачем здійснені незаконно та всупереч рішенню Цюрупинського районного суду Херсонської області №664/2063/14-ц, яке вступило в законну силу.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали спарви, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ПАТ КБ ПриватБанк заявив вимогу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 07.02.2011 року в сумі 102712,27 гривень. В матеріалах справи наявне рішення Цюрупинського районного суду №664/2063/14-ц, яке набрало законної сили 01.02.2016 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що кредитний ліміт на картку ОСОБА_1 в сумі 291,14 гривень було встановлено протиправно. Договір від 07.02.2011 року розірвано. Даним рішенням суду також встановлено, що ОСОБА_1 негайно звернулась до служби підтримки відповідача щодо несанкціонованого зняття коштів з карти, на наступний день письмово звернулась до відповідача з заявою щодо несанкціонованого зняття коштів та звернулась до правоохоронних органів з цього ж приводу, свідчить про виконання нею Умов та Правил надання банківських послуг. Доказів, які свідчать про те що нею були вчиненні дії чи допущено бездіяльність з приводу надання чи можливості надання доступу до інформації, яка надала змогу невідомій особі здійснити несанкціоноване зняття коштів ПАТ КБ ПриватБанк, не надано. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_1 не несе відповідальності за знаття коштів з кредитної картки в сумі 1700,00 гривень.

Вбачається, що вищевказане зняття коштів і стало підставою для відповідних нарахувань заборгованості позивачем за даним позовом.

Вказаним рішенням суду також встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» порушив умови укладеного договору від 07.02.2011 року щодо безпідставного надання кредиту (встановлення кредитного ліміту), порушив визначені договором, законодавством права та обовязки щодо можливості списання коштів у розмірі 291,14 грн., та їх повернення ОСОБА_1.

Відповідно до положеньст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до положеньст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом із урахуванням особливостей розгляду справ у спрощеному провадженні вивчено усі надані сторонами докази.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердждення правомірності нарахувань заборгованості ОСОБА_1, кредитний договір розірвано, судовим рішенням встановлено неправомірність встановлення кредитного ліміту на картку відповідача. За цих обставин позовні вимоги визнаються необгрунтованими. В задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись 10,12, 82, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.526,611,1054 ЦК України, суд

вирішив

В задоволенні позову відмовити у повному обсязі за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.П.Бойко