Справа № 453/1254/17
№ провадження 2-о/453/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2018 року Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи - Сколівського районного сектору державної міграційної служби України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 23.11.2017 року подала до суду заяву у порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з моменту свого народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 року та станом на 24.08.1991 року вона проживала на території України і це підтверджується відповідними правовстановлюючими документами. Однак, через певні життєві ситуації, їй довелось прийняти громадянство Російської Федерації, у зв'язку з чим, 17.03.2001 року, вона отримала паспорт громадянина вказаної держави. З 2008 року вона повернулась проживати на територію України і отримала тимчасову посвідку на проживання. На даний час вона має намір поновити громадянство України. Проте, після звернення з даним питанням до Сколівського РС ГУ ДМС України у Львівській області, їй повідомили, що для поновлення громадянства України, необхідно у визначеному законом порядку встановити факт її проживання на території України станом 24.08.1991 року, у зв'язку з чим, вона була змушена звернутися до суду з відповідною заявою.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, однак до початку судового засідання подала до суду письмову заяву вх. № 467 від 02.02.2018 року, в якій просилв дану справу розглядати без її участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Заінтересована особа Сколівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області явку компетентного представника у судове засідання не забезпечила, однак до початку судового засідання у справі подала клопотання вх. № 5490 від 28.11.2017 року, в якому просила дану справу розглядати без участі такого представника, щодо заявлених вимог покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася у с. Либохора Сколівського району Львівської області, що підтверджується Свідоцтвом про народження, повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сколівського управління юстиції Львівської області 10.11.2015 року. Даний факт також підтверджується копією паспорта громадянина СССР серії НОМЕР_1 від 23.04.1987 року.

Надані до матеріалів справи копії документів, а саме: копія трудової книжки серії НОМЕР_2 від 13.08.1988 року, копія довідки вих. № 572, виданої Либохорівською сільською радою Сколівського району Львівської області 22.11.2017 року, копія атестату про середню освіту серії НОМЕР_3 від 27.06.1987 року, підтверджують факт проживання заявника на території України з моменту народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 року та станом на 24.08.1991 року.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України у певний час.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 315 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для отримання паспорту громадянина України.

Таким чином, наданими до суду документами та іншими доказами достовірно підтверджується факт постійного безперервного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року, а тому суд вважає, що заява обґрунтована та є всі підстави для її задоволення.

На підставі вказаного вище, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника у повному обсязі, а саме слід встановити факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року.

Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 89, 95, 247, 258-259, 264-265, 268, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Я. Микитин