ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/1543/18
Провадження № 22-ц/4820/142/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Кошельника В.М.,

учасники справи: прокурор Лежнін І.О., представник психіатричного закладу

Степанов В.А., заінтересована особа ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Городоцької місцевої прокуратури на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2018 року (суддя - Баськов М.М.) за заявою головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди,

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 звернуся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_5.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ОСОБА_5 страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворої можливе тільки в умовах стаціонару. Зокрема, зазначав, що вона страждає на шизотиповий розлад, через що виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

17 липня 2018 ОСОБА_5 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 (далі ХОПЛ №1), яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та лікування в умовах стаціонару, однак, під час обстеження не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 19 липня 2018 року в задоволенні заяви головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор Городоцької місцевої прокуратури не погоджується із рішенням суду, посилаючись на порушення судом вимог Закону України «Про психіатричну допомогу», неправильну оцінку доказів та неправильне встановлення обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву головного лікаря про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 до психіатричного закладу ХПОЛ №1 без її усвідомленої згоди на строк до 2 місяців.

В обґрунтування скарги зазначав, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_5. Зокрема, це висновок комісії лікарів-психіатрів, яким підтверджено обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. В судовому засіданні вказану заяву підтримав представник лікарні та прокурор. Допитана в судовому засіданні свідок - ОСОБА_6, матір ОСОБА_5, пояснила, що її дочка змінилась останнім часом в поведінці, перестала нормально харчуватись, зникала з дому, у зв'язку із чим її неодноразово розшукували. ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила наявність у неї будь-яких психічних розладів, вказувала що усі обставини, на які вказують лікарі є видуманими її матір'ю з метою поміщення її у психіатричний заклад. Прокурор вважає, що вказані обставини свідчать про явну відсутність усвідомленої згоди ОСОБА_5 та підтверджують висновок комісії лікарів-психіатрів.

У відзиві на апеляційну скаргу адміністрація Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 підтримує апеляційну скаргу прокурора, а також зазначила, що ОСОБА_5 перебувала в ХОПЛ №1 з 17.07.2018 року по 19.07.208 року, була доставлена в лікарню бригадою швидкої допомоги. Була оглянута лікарсько-консультативною комісією на чолі із заступником головного лікаря з лікувальної роботи, яка прийшла до висновку що пацієнтка потребує лікування лише в умовах стаціонару, оскільки вона виявляє ознаки важкого психічного розладу, внаслідок чого становить небезпеку для себе та оточуючих та не здатна задовольняти власні життєві потреби на достатньому рівні.

В судовому засіданні прокурор Лежнін І.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник психіатричного закладу Степанов В.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили, що ОСОБА_5 виявляє реальні намірі вчинити дії, що являють собою небезпеку для неї та оточуючих або завдасть шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання психіатричної допомоги.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених Законом та іншими законами України.

За змістом ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов'язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є вчинення нею чи прояв нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.07.2018 ОСОБА_5 була доставлена в ХОПЛ №1 швидкою допомогою. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору того ж дня, прийшла до висновку про необхідність її примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що у ОСОБА_5 спостерігається важкий психічний розлад, внаслідок якого становить загрозу для себе та оточуючих та не може дати усвідомленої згоди.

До такого висновку комісія дійшла з урахуванням слів та заяви матері ОСОБА_6, яка вказувала на неадекватну та агресивну поведінку її доньки.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, як зазначав лікар-психіатр, за час перебування ОСОБА_5 в ХОПЛ №1 остання агресію не проявляла, внутрішній розпорядок не порушувала.

За таких обставин, врахувавши відсутність доказів на підтвердження існування обставин, які б переконливо свідчили, що ОСОБА_5 не спроможна задовольнити свої життєві потреби або вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих чи завдасть шкоди своєму здоров'ю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви за відсутності передбачених законом підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу ОСОБА_5 без її згоди.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Городоцької місцевої прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний судове рішення складено 04 грудня 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк