ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1650/18

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/80/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

секретар: Герасименко Ю.О.,

за участю: представника позивача Богданової І.Д.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Карапути Л.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» до ОСОБА_4 про встановлення предмета іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітрікс Сервіс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод будівельних матеріалів»,

дата складання повного тексту: 08 червня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2018 року ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просило встановити факт того, що предмет іпотеки зазначений в іпотечному договорі від 06 лютого 2008 року, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_1 після здачі будинку в експлуатацію являється квартирою АДРЕСА_1; та в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №14/10-205 від 28 грудня 2006 року в розмірі 19481 грн. 88 коп. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу за ціною визначеною на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення позивачем всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Позовна заява обґрунтована тим, що 27 квітня 2004 року між КБМП «Укренергобуд» та КП «Будівельна компанія «Чернігівбудінвест» було укладено договір №1, відповідно до умов якого Укренергобуд зобов'язалося за рахунок власних коштів та за рахунок коштів пайовиків збудувати та здати в строк трьохсекційний житловий будинок в межах АДРЕСА_1, а Чернігівбудінвест зобов'язався надати Укренергобуду дозвільно-погоджувальні документи та виконати технічний нагляд за будівництвом будинку. 14 грудня 2005 року між Укренергобуд, Чернігівбудінвест та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було укладено тристоронню угоду про внесення змін до договору №1 від 27 квітня 2004 року, за умовами якої Укренергобуд та Чернігівбудінвест погодилися залучити в якості інвестора Чернігівський завод будівельних матеріалів, який виявив намір здійснити фінансування будівництва частки житла. 14 грудня 2005 року між Укренергобудом, Чернігівбудінвестом та Чернігівським заводом було також підписано акт розподілу квартир та приміщень в будинку, відповідно до якого квартиру НОМЕР_1 було закріплено за ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів». 19 грудня 2005 року будинку присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1.

Між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс» 28 грудня 2006 року було укладено кредитний договір №14/10-205 за умовами якого банк відкрив боржнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 3 000 000 грн. 06 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та Чернігівським заводом, як майновим поручителем, було укладено договір іпотеки, у відповідності до якого в іпотеку були передані майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершилось, загальною площею 4245,23 кв.м., в тому числі й на квартиру НОМЕР_1, також приватним нотаріусом накладено заборону на майнові права, які є предметом іпотеки і які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек.

Укренергобуд 22 лютого 2007 року повідомив банк, що фізичним особам за договорами про пайову участь у будівництві повинно бути передано 21 квартиру, решта належить Чернігівбудінвесту та Чернігівському заводу відповідно до акту розподілу квартир.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2009 року у справі за позовом АБ «Банк регіонального розвитку» до ТОВ «Вітрікс Сервіс» стягнуто з боржника заборгованість в розмірі 19481860 грн. 88 коп. та 1730 грн. судових витрат з виконання якого відкрито ВП №19392112.

09 вересня 2013 року між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» було укладено Договір №52 відступлення прав вимоги (цесії) за Кредитним договором №14/10-205 від 28 грудня 2006 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Кива від 08 листопада 2013 року задоволено заяву банку, змінено стягувача - акціонерного банку «Банк Регіонального Розвитку» його правонаступником - ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» у ВП №19392112. Боржник не виконав рішення суду, заборгованість за кредитним договором не погасив.

Актом готовності об'єкта до експлуатації від 06 травня 2010 року введено в експлуатацію дві дев'ятиповерхові секції будинку по АДРЕСА_1

Позивач зазначає, що предмет іпотеки зазначений в іпотечному договорі від 06 лютого 2008 року зі змінами відповідно до додаткового договору №1 до Договору іпотеки від 06 червня 2008 року, а саме двокімнатна квартира НОМЕР_1 в будинку що будувався на розі АДРЕСА_1, після здачі будинку в експлуатацію являється квартирою НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 червня 2018 року у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» вважає, що матеріали справи свідчать, що будівництво квартири АДРЕСА_2 здійснювалось за рахунок коштів Чернігівського заводу і саме йому належали майнові права на дану квартиру, а ОСОБА_4 в лютому 2006 року лише забронював квартиру НОМЕР_1 та висловив бажання придбати в майбутньому дану квартиру, а не набув якихось прав на дану квартиру, він не став інвестором не дивлячись на назву договору. Оскільки відповідач не набув ніяких майнових прав на спірну квартиру, то при укладенні Договору іпотеки 06 лютого 2008 року жодних перешкод у передачі квартири в іпотеку не було.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не дослідив такі важливі обставини справи, як права на квартиру НОМЕР_1 у відповідача на час укладення Договору іпотеки, не застосував Закон України «Про інвестиційну діяльність».

Також особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що роблячи висновок про неможливість передачі в іпотеку спірної квартири не надав належної оцінки Договору іпотеки, а саме п.1.2 та 8.3, згідно яких після завершення будівництва і оформлення права власності квартира залишається предметом іпотеки, а також після закінчення будівництва, або зміни характеристик до договору вносяться відповідні зміни та є підставою для перереєстрації заборони відчуження.

Зазначає, що Чернігівський завод мав право передавати в іпотеку спірну квартиру, зобов'язання за кредитним договором не виконуються належним чином, тому ТОВ «ЮК «МТД груп» має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Вважає, що судом надано неналежну оцінку укладеному між сторонами договору іпотеки та фактично позбавлена іпотекодержателя права задовольнити вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи, що спірна квартира була придбана відповідачем після укладення Договору іпотеки.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на позицію ВСУ в постановах від 30 жовтня 2013 року та від 05 лютого 2014 року, де зазначено, що якщо право вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва і набуття майнових прав на нього перейшли до особи після укладення договору іпотеки, то іпотека зберігає свою дію.

ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» також не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не був стороною справи №2-1227/09 в якій Печерським районним судом м.Києва було стягнуто заборгованість за Кредитним договором, оскільки як ТОВ «Вітрікс Сервіс», так і ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» брали участь у розгляді справи про стягнення заборгованості та не заперечували проти наявності заборгованості за Кредитним договором.

У наданий судом строк ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін. Зазначає, що визначення предмету іпотеки в судовому порядку шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, як вказано в прохальній частині позову, суперечить договірній природі іпотечних відносин, а застосування позивачем ст.5 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», при визначенні предмета договору іпотеки, є неправомірним. Звертає увагу, що предметом Договору іпотеки є не об'єкт незавершеного будівництва, що суперечить п.1.2. Договору іпотеки, в якому зазначені «майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершене». ОСОБА_4 вказує, що на момент винесення судом рішення ні Договір дольової участі, укладений між відповідачем та Чернігівським заводом, ні свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 31 травня 2010 року ніким не оскаржувались та є чинними. Вказує, що на час укладання Договору іпотеки майнові права на нерухоме майно не могли бути предметом іпотеки згідно закону і норми ст.576 ЦК України не могли бути застосовані до даних правовідносин, оскільки іпотека це не застава. Крім того, відповідач особисто не має заборгованості перед позивачем, не був стороною ні кредитного договору, ні будь-якого іншого правочину, а кошти за квартиру НОМЕР_1 сплачені ОСОБА_4 заводу і не були спрямовані на погашення заборгованості боржника перед стягувачем згідно рішення Печерського районного суду м.Києва по справі №2-1227/09, натомість позивач зараз намагається стягнути борг саме з відповідача шляхом звернення стягнення на квартиру за яку він розрахувався. Також відповідач не погоджується з тим, що позивач не визначив у позовні заяві початкової ціни продажу предмета іпотеки, що свідчить про те, що обраний ним спосіб захисту не узгоджується з вимогами Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «МТД груп», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не був стороною в кредитному договорі та договорі іпотеки, ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», як замовник, неправомірно передав в іпотеку АК «Банк регіонального розвитку» майнові права на нерухомість, в т.ч. і на оспорювану квартиру, оскільки станом на 06 лютого 2008 року Закон України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення Договору іпотеки, не визначав майнові права як предмет іпотеки, а норми Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», в редакції чинній на момент укладення кредитного договору та Договору іпотеки, не поширюються на вказані правовідносини.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 квітня 2004 року між КБМП «Укренергобуд» та КП «Чернігівбудінвест» було укладено договір №1, відповідно до якого КБМП «Укренергобуд» зобов'язалося за рахунок власних коштів та за рахунок коштів пайовиків збудувати та здати в строк трисекційний житловий будинок в межах АДРЕСА_1 КП «Чернігівбудінвест» зобов'язався надати «Укренергобуду» дозвільно-погоджувальні документи та виконати технічний нагляд за будівництвом будинку (а.с.4-5).

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 15 серпня 2005 року у зв'язку з реорганізацією і перейменуванням з 11 серпня 2005 року Колективного будівельно-монтажного підприємства «Укренергобуд» у ЗАТ «Будівельна компанія «Укренергобуд», останнє взяло на себе всі зобов'язання за договором №1 від 27 квітня 2004 року (а.с.6).

Між ЗАТ «Укренергобуд», КП «Чернігівбудінвест» та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» 14 грудня 2005 року було укладено тристоронню угоду про внесення змін до договору №1 від 27 квітня 2004 року, відповідно до якої у зв'язку з необхідністю забезпечення стабільного фінансування будівництва Будинку Укренергобуд та Чернігівбудінвест погодилися залучити в якості інвестора Чернігівський завод, який виявив намір здійснити фінансування будівництва частки житла в Будинку (а.с.7-8), в т.ч. за кошти пайовиків, та в той же день між ними підписано акт розподілу квартир в Будинку (а.с.9-10).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 19 грудня 2005 року прийнято рішення №311 відповідно до якого житловому будинку, що будується на розі АДРЕСА_1 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_1

Між Укренергобудом, Чернігівбудінвестом та Чернігівським заводом 06 жовтня 2006 року укладено додаткову угоду №2 до договору №1 від 27 квітня 2004 року, відповідно до якої Чернігівбудінвест передав виконання функцій замовника будівництва Будинку Чернігівському заводу (а.с.12) та у зв'язку з перерозподілом функцій сторін відповідно до додаткової угоди №2 Укренергобудом, Чернігівбудінвестом та Чернігівським заводом було підписано договір №1/412 (нова редакція договору №1 від 27 квітня 2004 року) відповідно до якої Укренергобуд зобов'язалося за рахунок коштів Чернігівського заводу та за рахунок коштів пайовиків здійснити проектування та будівництво Будинку в межах АДРЕСА_1 за будівельною адресою АДРЕСА_1 в м. Чернігові, Чернігівбудінвест зобов'язався надати дозвільно-погоджувальну документацію та виконати технічний нагляд за будівництвом, а Чернігівський завод виконувати функції замовника будівництва Будинку, приймати та оплачувати виконані Укренергобуд роботи (а.с.13-17).

У зв'язку з викладенням договору №1 від 27 квітня 2004 року в новій редакції відповідно до додаткової угоди №2, між Укренергобудом, Чернігівбудінвестом та Чернігівським заводом було підписано акт розподілу квартир та приміщень в Будинку, відповідно до якого квартиру НОМЕР_1 закріплено за Чернігівським заводом (а.с.18-19).

Між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс» 28 грудня 2006 року укладено кредитний договір №14/10-205, у відповідності до якого банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію лімітом 3 000 000 грн. на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а Боржник зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти та повернути його в строки встановлені договором (а.с.20-23).

Як встановлено судом, в подальшому було укладено ряд додаткових договорів до Кредитного договору, відповідно до яких змінювалися строки та ліміт кредитної лінії, а 22 лютого 2007 року Укренергобуд листом №01/080 повідомив Банк, що фізичним особам за договорами про пайову участь у будівництві повинно бути передано 21 квартиру будинку, решта квартир належить Чернігівбудінвесту та Чернігівському заводу відповідно до акту розподілу квартир та приміщень в Будинку, що являється додатком №1 до договору №1 від 27 квітня 2004 року в новій редакції від 06 жовтня 2006 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 06 лютого 2008 року між Банком та Чернігівським заводом було укладено договір іпотеки у відповідності до умов якого в іпотеку було передано майнові права на нерухомість будівництво якої не завершено загальною площею 4245,23кв.м., в тому числі й на квартиру НОМЕР_1 в будинку що будується на розі АДРЕСА_1 (за будівельною адресою АДРЕСА_1 в м.Чернігові, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Кияшко А.В. в реєстрі за номером 1105 (а.с.37-42, 43) та відповідно приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу було накладено заборону на майнові права, які є предметом іпотеки і які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек.

В той же день, тобто 06 лютого 2008 року між Банком та Чернігівським заводом було укладено додатковий договір №1 до Договору іпотеки, відповідно до якого було змінено заставну вартість предмету застави (а.с.44).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2009 року стягнуто солідарно з ТОВ «Вітрікс Сервіс», ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь АБ «Банк регіонального розвитку» заборгованість за кредитним договором №14/10-205 від 28 грудня 2006 року в розмірі 19481860 грн. 88 коп. та 1730 грн. у відшкодування судових витрат (а.с.46).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служб Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №19392112 (а.с.47).

Між Банком та ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» від 09 вересня 2013 року було укладено Договір № 52 відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором №14/10-205 від 28 грудня 2006 року (а.с.50-52). Між Банком та Товариством 31 жовтня 2013 року укладено договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колесник О.І. в реєстрі №2507 (а.с.48-49).

Між ОСОБА_4 та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» 12 січня 2006 року також було укладено договір дольової участі у будівництві житлового будинку по розі АДРЕСА_1 за №4-9-126, далі - Договір дольової участі. За умовами договору, зокрема п.п. 1.1., 1.3 ОСОБА_4 взяв участь в інвестуванні будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: м.Чернігів, АДРЕСА_1, а Замовник зобов'язувався збудувати житловий будинок та передати відповідачу частину новозбудованого житла, а саме квартиру НОМЕР_1, в порядку та на умовах, що визначені даним Договором (а.с.85-89).

Згідно умов Додаткової угоди №1 до даного Договору відповідач зобов'язувався сплатити 100 % вартості Об'єкта дольової участі, яка складала на дату укладання Договору дольової участі 259686 грн. у строк до 27 листопада 2009 року (а.с.90).

На виконання своїх зобов'язань по Договору дольової участі, ОСОБА_4 24 листопада 2009 року сплатив через АБ «Банк регіонального розвитку» кошти в сумі 259686 грн. на користь Замовника, що підтверджується відповідною квитанцією від 24 листопада 2009 року (а.с. 91).

Згідно акту прийому-передачі об'єкту інвестування квартири від 23 грудня 2009 року замовник передав, а відповідач прийняв двокімнатну квартиру НОМЕР_1 на 9 поверсі, житловою площею 21,59 кв.м., загальною площею 61,83 кв.м., вартістю 259686 грн. (а.с.92).

Згідно свідоцтва про право власності та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником квартири НОМЕР_1 (а.с.93, 94).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 є одноосібним власником спірної квартири, не укладав будь-яких договорів в тому числі кредиту, іпотеки та не надавав згоди на передачу в іпотеку майнових прав на неї.

Згідно ч.1 с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно ст.ст.1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Таким чином, на час укладення договору іпотеки, тобто 06 лютого 2008 року, стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки, а відповідні зміни до цієї статті були внесені лише 25 грудня 2008 року.

Також, згідно Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки), яка визначає відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном, передбачено, що відносини з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 28 грудня 2006 року між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс».

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року, що набрав чинності 14 січня 2009 року, яким були внесені зміни до Закону України «Про іпотеку», що також узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі №6-8цс13.

Так, ОСОБА_4 виконав свої грошові зобов'язання за договором дольової участі, повністю сплативши вартість об'єкту будівництва, вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва. Майнові права на квартиру НОМЕР_1 в незавершеному будівництві не могли бути предметом іпотеки, ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» неправомірно передв в іпотеку зазначені майнові права, а тому договір іпотеки, який укладено без згоди ОСОБА_4 в частині передачі в іпотеку майнових прав саме на його квартиру, є недійсним у силу ст.ст.203, 215 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням вимог ч.2 ст.583 ЦК України та ст.5 Закону України «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги, що матеріали справи свідчать, що будівництво квартири НОМЕР_1 здійснювалось за рахунок коштів Чернігівського заводу і саме йому належали майнові права на дану квартиру, а ОСОБА_4 в лютому 2006 року лише забронював квартиру та висловив бажання придбати в майбутньому дану квартиру, не заслуговують на увагу, оскільки договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України),. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України) та є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Укладений договір дольової участі у будівництві житлового будинку на розі АДРЕСА_1 в м.Чернігові від 12 січня 2006 року передбачав внесення 100% вартості об'єкта дольової участі в строк до 27 листопада 2009 року (включно). Кошти були внесені ОСОБА_4 24 листопада 2009 року, тобто до складання акту готовності об'єкта - першої та другої секцій житлового будинку. Слід зазначити, що статтею 204 ЦК України також визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо його не визнано судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги, що суд не дослідив такі важливі обставини справи, як права на квартиру НОМЕР_1 у відповідача на час укладення Договору іпотеки, не застосував Закон України «Про інвестиційну діяльність» також не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки умовами Договору дольової участі Завод зобов'язався збудувати та передати ОСОБА_4 частину новозбудованого житла.

Доводи апеляційної скарги, що роблячи висновок про неможливість передачі в іпотеку спірної квартири не надав належної оцінки Договору іпотеки, а саме п.1.2 та 8.3, згідно яких після завершення будівництва і оформлення права власності квартира залишається предметом іпотеки, спростовуються змістом даного договору, матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції, який надав вичерпну оцінку указаним скаржником доводам. Як вже було зазначено вище, предметом правового регулювання Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» є відносини з приводу іпотечного боргу, який виникає після невиконання договору, забезпеченого іпотекою, а не для забезпечення кредитного договору, що був укладений 28 грудня 2006 року між АБ «Банк регіонального розвитку» та ТОВ «Вітрікс Сервіс».

Доводи апеляційної скарги, що Чернігівський завод мав право передавати в іпотеку спірну квартиру, спірна квартира була придбана відповідачем після укладення Договору іпотеки, не містять підстав для скасування оскарженого рішення, адже судом оцінено зазначений договір у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК України, а ці доводи зводяться до незгоди ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» із висновком суду щодо його оцінки.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було застосовано позицію ВСУ, які зазначені в постановах від 30 жовтня 2013 року та від 05 лютого 2014 року, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки дані рішення мають інші встановлені судами обставини, а саме черговість укладення договорів про передачу нерухомого майна позивачу та передачу майна в іпотеку, тому вони не свідчать про неоднакове застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги щодо висновків суду про те, що відповідач не був стороною справи №2-1227/09 в якій стягнуто заборгованість за Кредитним договором, оскільки як ТОВ «Вітрікс Сервіс», так і ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» брали участь у розгляді справи про стягнення заборгованості та не заперечували проти наявності заборгованості за Кредитним договором, не стосуються даної справи, оскільки позивач просить звернути стягнення на квартиру, яка належить ОСОБА_4, а не ТОВ «Вітрікс Сервіс», чи ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів». Рішення суду по справі №2-1227/09 не підтверджує наявність боргу у ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння ТОВ «Юридична компанія «МТД груп» вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин у даній справі.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_4

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «МТД груп» - залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: