Справа №222/1109/17
Провадження №2/222/16/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2018 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

при секретарі Гранкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 02.10.2014 року померла її бабуся ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,96 га, розташована на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 була її донька ОСОБА_3, яка постійно проживала з матір'ю на час її смерті і є такою, що фактично прийняла спадщину. 22.03.2017 року померла ОСОБА_3 - матір позивачки. Після її смерті позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою по прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки площею 5,96 га, яка відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_2 позивачці було відмовлено, оскільки за життя ОСОБА_3 не оформила спадкових прав. Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкоємцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 02.10.2014 року, факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала на праві власності ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом.

Позивачка та її представник до судового засідання не з'явилися, від представника позивачки ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

За клопотання сторони позивача судом було витребувані наступні докази: витяги зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2, померлої 02.10.2014 року, та ОСОБА_3, померлої 22.03.2017 року, а також довідки про реєстрацію вказаних осіб на час смерті, долучено до матеріалів справи постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У зв'язку з неявкою сторін, суд ухвалює рощення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.2014 року померла ОСОБА_2, про що виконавчим комітетом Новокраснівської сільської ради Володарського району Донецької області вчинено актовий запис №14 від 03.10.2014 року.

ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №196790 від 21.02.2007 року належала земельна ділянка площею 5,9600 га, розташована на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 10.01.2018 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно 03.09.1968 року, актовий запис №22, вчинений Куйбишевською сільрадою Володарського району Донецької області від 10.05.1966 року.

ОСОБА_3 померла 22.03.2017 року, актовий запис №483 від 22.03.2017 року Кальміуського районного у місті Маріуполі відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Донецькій області.

ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Куйбишевською сільрадою Володарського району Донецької області від 07.03.1989 року, актовий запис №19 від 07.03.1989 року, та свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6 з ОСОБА_7, зареєстрований 17.07.2010 року, актовий запис №479 від 17.07.2010 року Жовтневого відділу РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області.

Після смерті ОСОБА_3, 24.07.2017 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №431/2017.

За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1216-1217 ЦК України).

Відповідно до ч.1,3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

На підтвердження доводів позивачки щодо постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, в судовому засіданні досліджено довідку від 27.07.2017 року ЖСБК Рассвет, згідно якої з вересня 2012 року по жовтень 2014 року ОСОБА_2 фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з донькою ОСОБА_3, онукою ОСОБА_1.

Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України.

Зі змісту ст.6 вищевказаного Закону вбачається, що громадянин України, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місяця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як роз'яснення в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз вищевикладених норм права, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

У зв'язку з чим, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини можливе лише за відсутності в документі, до якого вносяться відомості про місце проживання особи, яким є, в тому числі паспорт громадянина України, відмітки про зареєстроване місце проживання фізичної особи.

З довідки Новокраснівської сільської ради Нікольського району Донецької області від 24.01.2018 року вбачається, що померла 02.10.2014 року ОСОБА_2, на час смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та мала склад родини: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Водночас, з довідки відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ДАП Маріупольської міської ради від 15.01.2018 року, вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 02.10.2014 року є квартира АДРЕСА_1.

Таким чином, місце постійного проживання спадкоємця ОСОБА_3, зареєстроване у встановленому законом порядку, і є відмінним від місця постійного проживання спадкодавця ОСОБА_2, померлої 02.10.2014 року.

За таких обставин, довідка ЖСБК Рассвет про фактичне проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 не може бути належними доказом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за наявності у спадкоємця і спадкодавця постійного місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, враховуючи, що заявником не надано належних доказів обумовлених ч.3 ст. 1268 ЦК України, у вставленні факту постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини 02.10.2014 року слід відмовити.

Вимога позивачки про встановлення факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_2, а саме земельної ділянки площею 5,96 га, розташованої на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку не ґрунтується на вимогах закону, оскільки встановлення такого факту можливе щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 померла 02.10.2014 року, а тому спадкові відносини, що виникли, регулюються Цивільним кодексом України та у разі не підтвердження відповідними документами постійного проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець вправі звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Така позиція зайшла своє відображення у Постанові Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року.

Таким чином, вимога позивачки про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2, померлої 02.10.2014 року, задоволенню не підлягає і цій частині позову слід відмовити.

Вирішуючи позов в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 суд виходить з положень ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, за якими спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Заяву про прийняття спадщини в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_2, померлої 02.10.2013 року не подавала, спадкові права не оформлювала, що підтверджує відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2, та свідчить про відсутність наміру прийняти спадщину в порядку передбаченому законом.

Обєктивних і належних доказів, обумовлених ч.3 ст. 1268 ЦК України, позивачкою суду не надано.

ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 21.03.2017 року ОСОБА_3 земельну ділянку, яка знаходиться на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області, що належала ОСОБА_2, померлій 02.10.2014 року, оскільки ОСОБА_3 не оформила права на вказану земельну ділянку.

Отже, враховуючи, що померла матір позивачки ОСОБА_3 не прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2, а вимога позивачки щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,96 га, розташовану на території Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області,перебуває у прямому звязку із набуттям ОСОБА_3 права на спадщину після смерті ОСОБА_2, вимога позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері не підлягає задоволенню і в цій частині позову їй необхідно відмовити.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст.ст.1216-1218, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Малоянісольської сільської ради Нікольського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Суддя О.Є. Вайновська