Справа № 381/3014/16-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/943/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 01.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 березня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Гуль В.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Профспілкова скарбниця» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовомКредитної спілки «Профспілкова скарбниця» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2016 року відкрите провадження у справі за позовом Кредитної спілки «Профспілкова скарбниця» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 145743,75 грн.

Під час розгляду вказаної справи до суду від КС «Профспілкова скарбниця» надійшла заява 21 грудня 2016 року про закриття провадження у справі, оскільки борг за кредитним договором погашений відповідачем в повному обсязі, у звязку з чим ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2016 року провадження у справі закрите у звязку із відмовою позивача від позову.

28 листопада 2017 року КС «Профспілкова скарбниця» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, зокрема просила стягнути солідарно із відповідачів на її користь оплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 2360,28 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви КС «Профспілкова скарбниця» про ухвалення додаткового рішення.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, КС «Профспілкова скарбниця» подала апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою ухвалити додаткове рішення про стягнення судового збору. Скаргу мотивує тим, що суд невірно розтлумачив норму ст.89 ЦПК України щодо розподілу витрат при відмові позивача від позову.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні заяви відповідно до положень ст.7 Закону України «Про судовий збір».

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не зявилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких міркувань.

Постановлюючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для ухвалення по справі додаткового рішення, оскільки позивачем не була заявлена вимога про стягнення судового збору.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді, поскільки вони зроблені з порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи заяву, суд помилково керувався ст.220 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) та послався на відсутність відповідної вимоги позивача про стягнення судового збору, оскільки вказана норма застосовується судом у лише випадку закінчення судового розгляду ухваленням рішення по справі, яким не вирішено питання про судові витрати (п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України).

В даному випадку рішення у справі не ухвалювалося, а отже вирішення питання про розподіл судових витрат не потребує ухвалення судом додаткового рішення. Згідно положень ст.7 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) таке питання вирішується судом шляхом постановлення ухвали.

Крім того, при розгляді заяви суд не застосував положення ч.1 ст.89 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), згідно якої якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду провадження у справі закрите, оскільки позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачами після пред'явлення позову (а.с.36).

Оскільки позивач КС «Профспілкова скарбниця» подав заяву про відшкодування судового збору, то наявні передбачені процесуальним законом (ч.1 ст.89 ЦПК України в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) підстави для постановлення ухвали про стягнення понесених позивачем витрат з відповідача.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив необгрунтовану ухвалу про відмову у задоволенні заяви КС «Профспілкова скарбниця» про стягнення судових витрат.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а справа направляється для продовження розгляду у зв'язку із порушенням норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про стягнення судового збору не підлягають до задоволення, оскільки дане питання в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу (п.44 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Заперечення відповідача ОСОБА_2, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що оскаржувана ухвала суду є законною і відповідає положеннням ст.7 Закону України «Про судовий збір» необгрунтовані.

Пункт 5 ч.1 ст.7 цього Закону, який передбачає повернення судового збору за клопотанням особи у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), не суперечить положенням ч.1 ст.89 ЦПК України, яка встановлює окремий випадок стягнення витрат з відповідача при відмові позивача від позову внаслідок добровільного задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову.

Аналогічні розяснення щодо права позивача стягнути судовий збір унаслідок задоволення його вимог відповідачем після пред'явлення позову, містить п.38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Профспілкова скарбниця» задоволити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: