ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 643/3130/18

провадження № 22-ц/818/1296/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 03 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Поліщук Т.В. в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи стягнення з 21.03.2018. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі визначеному судовим рішенням, у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави недоплачену суму судового збору за вимогу про стягнення грошових коштів, пов'язаних з витратами по проведенню пологів, у розмірі 24,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 704,80 грн. В частині позовних вимог про стягнення грошових коштів, пов'язаних з витратами по проведенню пологів в сумі 10 000 гривень відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року виправлено описку в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Абзац п'ятий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити, стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 800 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 21.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. В частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 відмовити. В іншій частині рішення суду відповідач просив залишити без змін.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом не враховано перебування на його утриманні ще однієї дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вважає розмір аліментів зависоким. Зазначив, що він не має матеріальної можливості надавати допомогу позивачці до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивачка ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, а також стягненню підлягають аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 600 грн. щомісячно до досягненню дитиною трирічного віку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з липня 2015 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу до 25 вересня 2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 12).

З довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, і знаходиться на її утриманні (а.с.14).

Відповідно до Довідки огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 450616 позивачка ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з дитинства. (а.с. 97).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не виконує батьківських обов'язків. Разом з тим ОСОБА_2 працює неофіційно, має достатній дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу як на утримання доньки, так і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки вона знаходиться у декретній відпустці, не може наразі працювати, доглядає за дитиною. Вважає достатнім розміром аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 3125 грн., а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1562,50 грн., 10 000 грн. - витрат по проведенню пологів. Просила вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 офіційно не працює. Згідно довідки ПП «Деліпрод» № 14 від 18 червня 2018 року відповідач надає послуги з перевезення вантажів за цивільно правовими договорами. Ним отримано винагороду від зазначеного підприємства за період з липня 2017 по травень 2018 в розмірі 3500 грн. (а.с. 54).

При цьому суд враховує, що винагорода за цивільно-правовими договорами не є заробітною платою, а лише є додатковим доходом.

ОСОБА_2 також є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 55). Однак належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він надає матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - відповідачем суду не надано.

ОСОБА_2 не заперечує про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте вважає, що достатнім розміром аліментів є 800 грн. щомісячно.

Колегія суддів наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідач є працездатною особою 35-річного віку. Даних про наявність хронічних захворювань або інвалідності матеріали справи не містять.

Той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований не звільняє його від обов'язку утримувати дитину.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням положень ст. 182 СК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу як на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, так і на утримання позивачки, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Висновок суду першої інстанції в оскаржуваній частині про часткове задоволення позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції відповідно до ст. 182 СК України враховані усі обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому рішення суду в оскарженій частині підлягає залишенню без змін, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося і судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук