ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 610/2226/17-ц

провадження № 22ц/818/1579/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року у складі судді Усенка С.І.

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування у порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 10 грудня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 914/14-Т/Х/01, згідно якого товариство взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

23 лютого 2015 року в м. Харкові по проспекту Героїв Сталінграда № 136/8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Зазначив, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті порушення Правил дорожнього руху України водієм ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, який не дотримав безпечну дистанцію, інтервал та здійснив наїзд на автомобіль Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілю спричинено механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток.

Вартість матеріального збитку, відповідно до рахунку № ЗиФ-0261667 від 27 лютого 2015 року, наданого Публічним акціонерним товариством «Завод ім. Фрунзе», становить 49 972,13 грн.

Вважав, що на підставі цього рахунку, страховик поніс збитки, виплативши страхове відшкодування в сумі 49 972,13 грн.

Вказав, що 22 березня 2016 року товариство звернувся до ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї всі необхідні документи для виплати в досудовому порядку відшкодування, однак жодних коштів від нього не надходило.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 49 972,13 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Заочним рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» грошові кошти в розмірі 49 972,13 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 20 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять відповідного судового рішення, за яким визнано його вину в дорожньо-транспортній пригоді; що його цивільно-правову відповідальність застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та про його наявність він повідомив другого учасника дорожньо-транспортної пригоди; що після дорожньо-транспортної пригоди він того ж дня звернувся до свого страховика з письмовою заявою про настання страхового випадку.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Клопотання ОСОБА_1 залишені без задоволення на підставі статті 367 ЦПК України.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, заочне рішення суду - скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що страховик, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування має право звернутися в порядку регресу до завдавача, а не до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23 лютого 2015 року по проспекту Героїв Сталінграда № 136/8 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 2103, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

Власником автомобіля Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 від 01 грудня 2012 року.

10 грудня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 914/14-Т/Х/01, відповідно до умов якого товариство взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за статтею 124 КУпАП України у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340,00 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Відповідно до звіту № 185 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин від 04 березня 2015 року, ринкова вартість автомобіля Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, на момент огляду 27 лютого 2015 року складає 466 041,57 грн., вартість відновлювального ремонту становить 50 736,27 грн., вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля становить 37 133,00 грн.

З рахунку від 27 лютого 2015 року № НОМЕР_5, наданого Публічним акціонерним товариством «Завод ім. Фрунзе» вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan X-Trail, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, склала 49 972,13 грн.

Згідно платіжного доручення № 9774 від 16 березня 2015 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49 972,13 грн. на рахунок Закритого акціонерного товариства «Завод ім. Фрунзе», призначення платежу: страхове відшкодування ОСОБА_2 згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 914/14-Т/Х/01 та рахунку № НОМЕР_5 від 27 лютого 2015 року.

На адресу ОСОБА_1 22 березня 2016 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» направлено претензію № 22036-20614/4/к щодо сплати ОСОБА_1 суми відшкодування в порядку регресу в сумі 49 972,13 грн.

Відповідно до полісу № АІ/2047283 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».

Страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судом встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 49 972,13 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні.

Матеріали справи свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», про що свідчить поліс № АІ/2047283 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 жовтня 2014 року, зі строком дії з 03 жовтня 2014 року до 02 жовтня 2015 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» з заявою про настання страхового випадку, а також повідомив про те, що його цивільно - правова відповідальність застрахована і позивача.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов'язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди. При цьому, зобов'язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_1 у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія».

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» із заявою про сплату страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2047283 від 03 жовтня 2014 року, позивач мав самостійно звернутись до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про виплату страхового відшкодування за полісом.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»до ОСОБА_1 та відмову страховій компанії у задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванняю до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу - задоволено, судовий збір в розмірі 2400,00 грн. за її подачу підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 2 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року- скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 2400,00 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.