Справа № 567/155/18
У Х В А Л А

09.02.2018 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Мельниченко Т.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову,

встановив:

08 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Острозького районного суду суду з заявою про забезпечення позову, до предявлення позову, у якій просить заборонити Острозькому РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, а саме нерухомого майна та заборонити вчинити будь-які дії щодо відчуження даного нерухомого майна.

Дослідивши заяву, подану ОСОБА_1 та матеріали заяви, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів звязку та адреси електронної пошти.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, судом встановлено, що подана заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, що визначені ст. 151 ЦПК України, а саме: заявником не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; не зазначені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд також наголошує на тому, що пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову мають бути зазначені з урахуванням вимог ст. 154 ЦПК України.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено чіткий перелік відомостей, які повинна містити заява про забезпечення позову, в тому числі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а не відомості про наявність чи відсутність таких пропозицій, чи його позиція про доцільність чи недоцільність вжиття зустрічного забезпечення.

Крім того, до заяви про забезпечення позову не додані документи, які б підтверджували вартість майна станом на день розгляду заяви в суді, на яке ОСОБА_1 просить накласти арешт, а витребувати такі документи у суду немає можливості з огляду на відсутність відповідного клопотання та стислий строк розгляду заяви про забезпечення позову, в цьому разі існує можливість, що буде накладено арешт на майно, вартість якого не буде відповідати та не буде співмірною з заявленими позивачем вимогами. Без наявності інформації щодо дійсної вартості майна відповідача не можливо зробити висновок про співмірність ціни позову, яка також не зазначена у заяві, вартості майна, що може бути арештоване, та унеможливить виконання ухвали про забезпечення позову.

Також, суд зазначає, що обґрунтування необхідності забезпечення позову в заяві викладено суперечливо.

В заяві позивач зазначає, що 01.11.2016 ОСОБА_1 подав до Нетішинського міського суду позов про поділ спільного майна подружжя, згідно з якого, з урахування заяви про збільшення позовних вимог від 22.03.2017, до поділу підлягає зазначене у даній заяві нерухоме майно. Однак, якими доказами підтверджуються такі обставини, позивач в заяві про забезпечення позову не зазначив.

Окрім того, є незрозумілою позиція звернення позивача із заявою про забезпечення позову саме до Острозького районного суду Рівненської області, оскільки справа за його позовом про поділ майна подружжя знаходиться у провадженні суду іншої територіальної одиниці і є повязаною із майном, якого стосується дана заява, оскільки, як зазначив ОСОБА_1, до поділу підлягає зазначене у даній заяві нерухоме майно.

Також відповідно до ч.4 ст.153 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен предявити позов протягом десяти днів.

Із заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначив, що до суду готується позов про захист порушених прав ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Однак ОСОБА_1 не зазначив і з поданої ним заяви та додатків до неї не встановлено, що даний позов ним буде подано протягом десяти днів після подання даної заяви, оскільки він не надав доказів того, що Нетішинським міським судом прийнято рішення, яке набрало законної сили, по справі за його позовом про поділ спільного майна подружжя, предметом якого, зі слів ОСОБА_1, є зазначене у даній заяві нерухоме майно, яке також є предметом розгляду даної заяви, частку у якому за рішенням суду виділено ОСОБА_1, що дало б змогу вважати, що ОСОБА_1 дійсно звернеться із даним позовом до суду, і слугувало б підтвердженням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

До того ж, заявник не обґрунтував необхідність накладення арешту безпосередньо на все нерухоме майно, оскільки він зазначив, що йому за законом має належати половина вказаного у заяві нерухомого майна.

При цьому, судом враховано, що заявнику повинна бути відома вартість нерухомого майна зазначеного у заяві, у звязку з його твердженнями, що на протязі десяти днів він звернеться до суду з позовом про визнання власності, оскільки готує відповідну заяву до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наявність у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначених вище недоліків, та те, що суд не має можливості прийти до однозначного висновку про підставність заяви та необхідність застосування такого заходу, що запропонований ОСОБА_1, та його співмірності як виду забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заяву слід повернуту заявнику.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, звернутися до суду з заявою про забезпечення позову повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив

повернути ОСОБА_1 заяву від 08 лютого 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2