АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
Апеляційне провадження
№22-ц/796/1744/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Панченко М.М., Музичко С.Г.

при секретарі Іванову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва 14 серпня 2017 року (суддя Новак Р.В.) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановила:

у липні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 98 716грн. 53коп. та моральної шкоди у розмірі 17 000грн.

2 серпня 2017р. позивач та його представник звернулися до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «HondaAccord», 2008 року випуску, який належить відповідачу, посилаючись на те, що відповідач, дізнавшись про його намір звернутися до суду з позовом, вчиняє дії для продажу автомобіля, тому існує реальна загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва 14 серпня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просять ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Позивач та його представник посилаються на неврахування судом тієї обставини, що відповідач вже реалізувала свій автомобіль «Тайота» і має намір реалізувати другий автомобіль, що фактично надасть можливість відповідачу уникнути відшкодування шкоди.

Відповідач про день та час розгляду апеляційної скарги чотири рази повідомлялася за наявними в матеріалах справи адресами її місця реєстрації та проживання, однак судові повістки-повідомлення повернуті до суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у

- 2 -

випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, апеляційним судом виконані вимоги ЦПК України про належне повідомлення відповідача про день та час розгляду апеляційної скарги, відповідач про судовий розгляд повідомлялася всіма встановленими процесуальним законодавством заходами, однак, без поважних причин судові повістки-повідомлення не отримувала, на повідомлення листоноші за поштовими відправленнями не з'являлася, що підтверджується відмітками на конвертах, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судовий розгляд у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та підстави для цього відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копій матеріалів цивільної справи вбачається, що у липні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 98 716грн. 53коп. матеріальної шкоди, завданої йому у результаті ДТП, яка сталася з вини з відповідача.

В заяві про забезпечення позову заявником викладено підстави, у зв'язку із якими він просить забезпечити позов, зокрема, позивач зазначив, що відповідач ухиляється від відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та вчиняє дії для реалізації автомобіля, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову, тому висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заяви є безпідставним.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення

- 3 -

позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Колегія суддів вважає, що заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою, з наданих позивачем документів вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, відповідач у добровільному порядку не здійснила дії для відшкодування завданої нею шкоди, ухиляється від явки до суду, що дає підстави для висновку про можливість реалізації нею автомобіля, що може призвести до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, спосіб забезпечення позову, який просить застосувати позивач, є співмірним із заявленими позовними вимогами, тому заява підлягає задоволенню.

Також колегія суддів враховує, що з наданої представником позивача апеляційному суду копії відповіді регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018р. вбачається, що станом на 14 березня 2018р. автомобіль марки HONDA ACCORD, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3

Крім того, у п. 1 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, суд першої інстанції на вказані норми процесуального права та роз'яснення Верховного Суду України уваги не звернув та у порушення вимог ст. 151 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, постановив ухвалу про відмову у забезпеченні позову до відкриття провадження у даній справі, про що було постановлено ухвалу 19 серпня 2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції ухвала про відмову у забезпеченні позову постановлена без з'ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права, тому ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва 14 серпня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

- 4 -

Накласти арешт на автомобіль марки HONDA ACCORD, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_3.

Стягувач: ОСОБА_1, який проживає у АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Боржник: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_2, проживає у АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 6 квітня 2018 року.

Головуючий:

Судді: