Справа № 461/121/18
У Х В А Л А

"15" травня 2018 р. Галицький районний суд м. Львова в складі головуючого судді - Волоско І.Р., секретар Остапчук М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Львівського міського голови, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Залізничної ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, Міністерства юстиції України, Міністерства соціальної політики, Пенсійного фонду України, Міністерства охорони здоровя про визнання незаконними дій та скасування наказу про призначення на посаду головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова ОСОБА_3, про усунення перешкод у виконанні умов трудового договору, які полягають у відключенні електроенергії в приміщенні Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки за адресою: м.Львів, вул.С.Петлюри 17, що порушує порушують право на працю.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, вчетверте 14.05.2018 року звернулись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просять: прийняти рішення яким визначити спосіб захисту який не суперечить закону, і яким будуть дотримані вимоги Конституції України на працю, отримання заробітної плати, життя; відсторонити від займаних посад головного лікаря комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки ОСОБА_3, ліквідатора Г. ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи та постанови законного рішення.

В обгрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову, заявники покликаються на те, що перебування на посаді головного лікаря ОСОБА_3 та ліквідатора Г.ОСОБА_4 призвело до існування заборгованості з виплати працівникамКомунальної 3-ї стоматологічної поліклініки заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини зарплати в зв'язку з затримкою термінів її виплати за серпень 2017 року - березень 2018р у сумі 39332638,63 грн.Вказують на те, що керівний склад поліклініки не вчиняє жодних дій для виправлення ситуації з виплатою заробітної плати, виконанням умов колективного договору. Відсторонення їх від займаних посад надасть можливість іншим керівникам, які будуть призначені виконувати обов'язки керівників установи, вчинити дії та врегулювати конфліктну ситуацію у 3-й стоматологічній поліклініці.

Дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про забезпечення позову, суд вважає, що правових підстав для забезпечення позову, який випливає із трудових правовідносин, на даний час немає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», посеред іншого, зазначається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підтвердження зазначених у заяві про забезпечення позову обставин, заявником до заяви про забезпечення позову та до позовної заяви не додано належних доказів, які б підтверджували існування підстав для забезпечення позову на цій стадії судового розгляду. Зокрема, позивач просить для забезпечення позову відсторонити від займаних посад головного лікаря комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки ОСОБА_3, ліквідатора Г. ОСОБА_4 до закінчення розгляду справи та постанови законного рішення. Разом з тим, до заяви не додано доказів та не наведено обгрунування, що у разі невідсторонення головного лікаря ОСОБА_3 та ліквідатора Г.ОСОБА_4 буде існувати реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, в т.ч. в частині виплати заробітної плати працівникам поліклініки. Перебування на вирішенні в суді даного спору не зупиняє обов'язку керівника виплачувати заробітну плату та виконувати умови колективного договору.

Суд не вбачає правових підстав для забезпечення позову у спосіб відсторонення від займаних посад головного лікаря ОСОБА_3 та ліквідатора ОСОБА_4, оскільки, в порядку цивільного судочинства та в якості забезпечення позову, суд не вправі призначати та відсторонювати керівників будь-яких підприємств, установ, організацій.

Відтак, таке забезпечення позову про яке клопоче позивач, не кореспондується із нормою ст. 149 ЦПК України щодо підстав для забезпечення позову /якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду/.

Із змісту означеної норми, випливає, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Таким чином, в заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів для забезпечення позову, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Доданий до заяви розрахунок місячного фонду заробітної плати на 2018р./ ніким не завірений, незрозуміло якого конкретного медичного закладу стосується/ в жодному випадку не може бути доказом, який би слугував підставою для задоволення заяви про забезпечення позову у спосіб відсторонення керівників від займаних посад.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішенням цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб,державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення та принципу диспозитивності цивільного судочинства.

У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відтак, питання щодо способу захисту буде вирішуватись судом при прийнятті рішення у справі, на підставі досліджених безпосередньо в судовому засіданні доказів на засадах верховенства права, повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони будуть покликатись як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

у задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 які діють в інтересах Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Р.Волоско.