Справа № 127/2728/18
Провадження № 22-ц/801/98/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М.М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 127/2728/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.

Секретар: Богацька О.М.

За участю: позивача ОСОБА_3; представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради і Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», про виділення в натурі частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності,

Рішення ухвалив суддя Сичук М.М.

Рішення ухвалено о 15.14 год. у м. Вінниці

Дата складання повного тексту рішення - невідома,

В с т а н о в и в :

7 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_6 про виділення в натурі 13/50 (0,26) частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлю № 787, виданого 09.04.1992 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів, з рахуванням договору купівлі-продажу частини будинку від 26.06.2000 року і рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 2 листопада 2007 року по справі за № 2-4961/09, що набрало законної сили 17 грудня 2010 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області, він є власником 13/50 часток будинковолодіння по АДРЕСА_1 Належність йому 13/50 часток будинку на праві спільної часткової власності підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 червня 2017 року.

Відповідач ОСОБА_4 є власником12/25 часток цього будинку, а відповідач ОСОБА_6 має у власності 13/50 часток цього будинку.

Між співвласниками будинку не досягнуто згоди щодо користування, утримання і збереження будинку і відсутня угода про спосіб виділення в натурі його частки із спільного володіння.

Тому, позивач просив виділити йому у власність в натурі частку спільного майна розміром 13/50 у будинковолодінні по АДРЕСА_1

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2018 року до участі у справі залучено третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради і Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради і Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», про виділення в натурі частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, виділивши йому у власність в натурі частку спільного майна 13/50 будинковолодіння по АДРЕСА_1 (фундамент літ. «Ф» та вигрібну яму № 3).

Зазначив, що таке рішення прийняте при неповному дослідженні обставин справи та не вірному застосуванні чинного законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник відповідач ОСОБА_4 надала письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому та у судовому засіданні заперечила проти її доводів і просить її залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідач ОСОБА_6 і представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися і не надали письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» № 452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Вінницької області та утворено Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з місцезнаходженням у місті Вінниці.

Відповідно до частини 6 статті 147 та абзацу 3 пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Вінницької області продовжував здійснювати правосуддя до початку роботи Вінницького апеляційного суду.

Вінницький апеляційний суд розпочав роботу 12 листопада 2018 року, в зв'язку з чим справу передано до новоутвореного суду.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на будівлю № 787, виданого 09.04.1992 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів (а. с. 8), з рахуванням договору купівлі-продажу частини будинку від 26.06.2000 року (а. с. 10-11) і рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 2 листопада 2007 року по справі за № 2-4961/09, що набрало законної сили 17 грудня 2010 року згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області (а. с. 12-13), ОСОБА_3 є власником 13/50 часток будинковолодіння по АДРЕСА_1. Належність йому 13/50 часток будинку на праві спільної часткової власності підтверджується також інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 червня 2017 року (а. с. 5-7).

Відповідач ОСОБА_4 є власником 12/25 часток цього будинку, а відповідач ОСОБА_6 має у власності 13/50 часток цього будинку (а. с. 5-6).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 травня 2018 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_3 і по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено два питання: 1) чи можливе виділення у натурі 13/50 часток спільного майна ОСОБА_3, а саме: фундамент літ. Ф, вигрібна яма № 3, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; 2) які можливі варіанти виділення в натурі 13/50 частки спільного майна ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 114).

За результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи 24 липня 2018 року судовим експертом Данилюком В.О. складено висновок експерта № 419, у якому два поставлених питання об'єднані в одне та згідно якого при дослідженні на підставі наявної технічної документації встановлено, що загальна площа житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 складає 70,2 кв. м.: в одиницях площі 13/50 частки становить 70,2 * 13/50 = 18,25 кв. м., що не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.» Фундамент літ. «Ф», який залишився від частини будинку, що був знищений внаслідок вибуху та вигрібна яма № 3 є приналежною річчю до житлового будинку та не можуть бути виділені в натурі окремо.

Надати варіанти виділу в натурі 13/50 частки житлового будинку літ. «А» по АДРЕСА_1, які б відповідали Державним будівельним нормам України, які діють на час проведення дослідження із виділенням ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори) - неможливо.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 та відповідно до державних будівельних норм, які діють на Україні - виділити ОСОБА_3 в натурі 13/50 частки житлового будинку літ. «А» загальною площею 70,2 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_1 - неможливо, через неможливість дотримання вимог, що відповідали Державним будівельним нормам України, які діють на час проведення дослідждення до загальної площі квартири, інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових квартир та неможливість виділення ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі) (а. с. 120-131).

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За правилами статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і таке право підлягає державній реєстрації.

Верховний Суд України у пунктах 6-7 постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. № 7, роз'яснив, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Виходячи з аналізу статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, слідує висновок, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин виділ може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Питання про технічну можливість виділу в натурі позивачу ОСОБА_3 13/50 часток будинку ставилося перед судовим експертом, який 24 липня 2018 року надав свій висновок № 419, із якого вбачається, що 13/50 часток будинку по площі складатиме 18,25 кв. м., що не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.» Фундамент літ. «Ф», який залишився від частини будинку, що був знищений внаслідок вибуху та вигрібна яма № 3 є приналежною річчю до житлового будинку та не можуть бути виділені в натурі окремо. У зв'язку з цим неможливо надати варіанти виділу в натурі 13/50 частки житлового будинку, які б відповідали Державним будівельним нормам України, із виділенням ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень. А тому, неможливо виділити ОСОБА_3 в натурі 13/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції на виконання вимог статі 89 ЦПК України, оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_3 таких позовних вимог, оскільки відсутня визначена законом технічна можливість такого виділу.

Доводи апеляційної скарги в тому, що судом не враховано, що позивач просив виділити йому в натурі нежитлове майно, а саме: фундамент літ. «Ф» і вигрібну яму № 3, яке на думку позивача не є приналежним до житлового будинку, є безпідставними, на законність рішення не впливають, оскільки вони грунтуються лише на бажанні позивача і висловлені ним без врахуванням вимог цивільного законодавства щодо права власності на нерухоме майно, яким являється саме житловий будинок, а не інше нерухоме майно.

При цьому суд вірно оцінив надані позивачем докази, що свідчать про право власності ОСОБА_3 саме на житловий будинок у частці, що складає 0,26: відомості із державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с.5-6); свідоцтво про право власності на будівлю № 787, видане 09.04.1992 року виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів (а. с. 8) з урахуванням договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 26.06.2000 року (а. с. 10-11) і рішення Ленінського районного суду Вінницької області від 2 листопада 2007 року по справі за № 2-4961/09, що набрало законної сили 17 грудня 2010 року (а. с. 12).

Також позивач у своєму позові, який назвав «Про виділення в натурі 13/50 (0,26) частки домоволодіння, що є у спільній частковій власності», просив виділити йому у власність в натурі частку спільного майна 13/50 домоволодіння по АДРЕСА_1 (а. с.1-4) і інших вимог не заявляв, як і не подавав жодних заяв у письмовому вигляді про зміну позовних вимог. Крім цього позивачем обгрунтовано такий позов та надано докази про те, що його частка 13/50 складає саме у житловому будинку і не підтвердив будь-якими доказами те, що саме частка 13/50 складає собою фундамент літ. «Ф» та вигрібну яму № 3.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому воно не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М.В. Матківська

Судді: В.С. Марчук

В.В. Сопрун

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.