Номер провадження: 22-ц/785/2736/18
Номер справи місцевого суду: 785/715/15-ц
Головуючий у першій інстанції Дімітріу В.А.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року м. Одеса

Справа № 785/715/15-ц

Провадження № 22-ц/785/2736/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М..

з участю секретаря судового засідання -Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, правонаступником якої є Одеська міська рада, ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Іллічівського районного народного суду м. Одеси ,ухваленого під головуванням судді Дімітріу В.Н., 25 грудня 1992 року, у м.Одесі , -

встановив:

У вересні 1992 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно і в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що її матері ОСОБА_9 на праві особистої власності належала 1/3 частина будинку № АДРЕСА_1. Інша частина будинку належить відповідачам по справі. Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 року відкрилась спадщина за заповітом, яку вона заповіла неповнолітнім онукам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках. Однак вона не звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Позивач просила визнати право власності на 1/3 частину будинку № АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнала.

Справу розглянуто у відсутність відповідача ОСОБА_5

Рішенням Ілліччівського районного народного суду м. Одеси від 25 грудня 1992 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, яка не приймала участі у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона є нерідною онукою померлої ОСОБА_9 і падчеркою сина ОСОБА_9-ОСОБА_10,оскільки ОСОБА_10 на день смерті ОСОБА_9 також проживав в будинку ,тому він прийняв спадщину ,а після його смерті (2004 р.) вона набула право на спадкування за законом , як спадкоємець першої черги.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_11, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 році, на праві приватної власності належав будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1. Після його смерті право власності на спірний будинок в рівних частках за законом перейшло до дружини померлого ОСОБА_5, та доньок померлого ОСОБА_12 , ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про право власності за законом від 24.08.1981 р. ( т.1 а.с.9).

За життя ОСОБА_9 залишила заповіт від 30.09.1986 року, відповідно до якого заповідала все майно, яке буде належати їй на день смерті в рівних частках кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 році ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. (т.1 а.с.7).

Чоловік померлої ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (т.1 а.с.8).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 є онуками ОСОБА_9 та на час смерті бабусі ОСОБА_9 були неповнолітніми та проживали разом із своє матір'ю ОСОБА_14 - позивач у справі та бабусею у спірному будинку та відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) вважаються такими, що прийняли спадщину .

Після смерті ОСОБА_9, мати неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в інтересах неповнолітніх дітей не зверталася.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилалася на те, що рішенням Іллічівського районного народного суду м. Одеси від 25.12.1992 року порушені її права, оскільки вона разом із своїми батьками - мати ОСОБА_15 та батьком ОСОБА_10,який є сином померлої ОСОБА_9 постійно проживали у спірному будинку та після смерті ОСОБА_9 її батько ОСОБА_10 прийняв спадщину на 1/3 частину спірного будинку та саме її батьки є власниками 1/3 частини спірного будинку .

З матеріалів справи вбачається , що відповідно до свідоцтва про одруження № НОМЕР_2 від 24.08.1985 року ОСОБА_10 одружився з ОСОБА_16 та після одруження подружжям присвоєне прізвище «ОСОБА_10».

ОСОБА_10 був сином ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження від 20.05. 1950 р. , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 12.08.2004 року (т.1 а.с.83,84).

Померлий ОСОБА_10 був вітчимом ОСОБА_8 про що ОСОБА_8 не заперечує та зазначає в апеляційній скарзі.

Матеріали справи не містять докази усиновлення ОСОБА_10 ОСОБА_8

Матеріали справи не місять докази визнання заповіту ОСОБА_9 від 30.09.1986 року не дійсним або його скасування.

Матеріали справи не містять докази того, що на час смерті ОСОБА_9 її син ОСОБА_10, відповідно до ст. 535 ЦК України (в ред.. 1963 р.) мав право на обов'язкову частку у спадковому майні.

Таким чином , посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_8 на те, що її померлий вітчим ОСОБА_10 та після його смерті мати ОСОБА_15 та вона набули право власності на 1/3 частину спірного домоволодіння є припущенням та не ґрунтується на положеннях національного законодавства.

Відповідно до п.8 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» - при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

З врахуванням вищенаведеного та наявних в матеріалах справи доказів колегія суддів прийшла до висновку,що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не вирішував питання про права та обов'язки ОСОБА_8 , а тому ОСОБА_8 не набула права апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 , відповідно до статті 352, п.1 ч.3 ст. 362 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.352, п.3ч.1 ст. 362 , 367, 368, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Іллічівського районного народного суду м. Одеси від 25 грудня 1992 року, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали , зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 08.06.2018 року .

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М.Таварткіладзе