30.11.2018 227/4068/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 листопада 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку загального позовного провадження та заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, яку уточнила заявою від 26 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є бабусею малолітніх онуків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. В родині позивача діти виховуються від самого народження та повністю знаходяться на її утриманні, оскільки їх мати ОСОБА_2 не займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Відомості про батька малолітніх дітей були зроблені в порядку ст. 135 СК України за вказівкою матері. Відповідач життям дітей не цікавиться, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим позивач просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 жовтня 2018 року за зазначеною справою було відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. В той же час, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від представника третьої особи також надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином, жодних заяв або доказів поважності своєї неявки до суду не надавала.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого Ганнівською сільською радою Добропільського району Донецької області 10 березня 1978 року, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_2 є матір'ю дітей: неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 28 квітня 2004 року Виконкомом Ганнівської сільської ради Добропільського району Донецької області (а.с. 6), та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 13 грудня 2016 року Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 962 від 31.07.2018 року, виданої Ганнівською сільською радою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з нею проживають та зареєстровані: донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, онук - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 18).

Згідно побутової характеристики на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, складеної Ганнівським сільським головою, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1. Зарекомендувала себе з позитивної сторони, з 2014 року працює сторожем в СТОВ «Возрождение». З сусідами живе дружно, працьовита, відповідальна жінка, в селі користується авторитетом серед односельчан, виховує онуків, спиртними напоями не зловживає (а.с. 11, 12).

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Добропільському об'єднаному управлінні ПФУ і отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 та довідкою № 1943/02 від 03.08.2018 року (а.с. 15, 16). Окрім того, позивач працює у СТОВ «Возрождение» з 16.01.2018 року і по теперішній час, що підтверджується довідкою № 104 від 31 липня 2018 року (а.с. 15).

Згідно довідки серії ІАА № 0837782, виданої Департаментом інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, станом на 15.08.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 13).

Відповідно до побутової характеристики на відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, складеної Ганнівським сільським головою, вона проживає в АДРЕСА_1. Зарекомендувала себе з негативної сторони, має трьох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9 Вихованням дітей не займається, діти постійно знаходяться у бабусі ОСОБА_1 ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, б'є дітей, скандалить з дітьми і бабусею (а.с. 10).

Згідно довідки, виданої Ганнівською ЗОШ І-ІІІ ступенів Донецької області, ОСОБА_4 навчається в Ганнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с. 9). Відповідно до характеристики, складеної на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, учня 9 класу Ганнівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, останній зарекомендував себе як працелюбний учень, має добрий загальний розвиток. Виховується не в повній родині, вихованням ОСОБА_4 займається мати, яка не приділяє достатньої уваги для навчання дитини (а.с. 8).

Згідно акту обстеження умов проживання від 02.08.2018 року, складеного представниками Ганнівської сільської ради, було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого було встановлено, що будинок приватний, має пічне опалення, діти мають окрему кімнату, стіл для занять, з дітьми у бабусі стосунки нормальні, з донькою - складні. Комісія вирішила підготувати документи для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 14).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітніх дітей, оскільки мати веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, вихованням дітей не займається, бабуся повністю займається життям і здоров'ям дітей та забезпечує їх всім необхідним (а.с. 5).

З наведеного вбачається, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, не проявляє відносно своїх дітей турботи та піклування, не проявляє зацікавленості у їх долі, що свідчить про те, що відповідач свідомо самоухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч. 4ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., встановлено, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2,4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно зі статтею 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Таким чином, зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо достатності заробітку відповідача для виплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, суд, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач свого батьківського обов'язку, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Суд вважає, що такими діями відповідач самоусунулася від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов'язками, тому є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її дітей: малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування (частина 5 статті 167 СК України).

Враховуючи, що письмової заяви на передачу дітей позивачу, яка є їх рідною бабусею немає, та в матеріалах справи відсутні в повному обсязі документи, які свідчать про можливість бути опікуном, суд вважає за необхідне передати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на опікування органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації.

На підставі викладеного, керуючисьст.ст. 5, 10, 81, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст. 164, 165, 166, 167 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Добропільської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно її дітей: малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Передати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на опікування органу опіки та піклування Добропільської райдержадміністрації.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_7 виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 24 січня 1996 року, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_8, виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області 24 січня 1996 року, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 вересня 2018 року, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На підставі ч. 6 ст. 164 Сімейного Кодексу України, копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Головуючий: суддя В.В. Хандурін

30.11.2018