ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/1839/17

провадження № 22-ц/4809/288/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді - Кіселика С.А.,

Суддів: Єгорової С.М., Мурашка С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в місті Кропивницькому, цивільну справу за апеляційною скаргою Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 травня 2018 року, у справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення.

Просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року в розмірі 11 061 грн. 17 коп., а також на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних, що становить 158 грн. 29 коп., індекс інфляції, що становить 1 169 грн. 50 коп., а всього 12 388 грн. 96 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що за період з 01.04.2012 року ОКВП "Дніпро - Кіровоград", яке є правонаступником прав та обов'язків КП "Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради", відповідачу ОСОБА_1, який є споживачем послуг та власником квартири АДРЕСА_1, надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі наявних між сторонами фактичних договірних відносин, що підтверджується відкриттям особового рахунку № НОМЕР_2 та видачею абонентської книжки. Вказав, що він (позивач) свої договірні зобов'язання з надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення виконує в повному обсязі та належним чином, в свою чергу, відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отримані послуги належним чином не виконує, у зв'язку з чим, за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року, існує заборгованість з оплати за надані вище послуги у розмірі 11 061,17 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 травня 2018 року позовні вимоги обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 11 061 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 158 грн. 29 коп., інфляційні витрати у розмірі 1 169 грн. 50 коп., а всього заборгованість у розмірі 12 388 грн. 96 коп. за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року, залишено без задоволення..

Не погоджуючись з рішенням суду Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось з апеляційною скаргою, в якій зазначило, що не погоджується з рішенням суду та вважає, що воно винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Позивач просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII " Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Новоутворений Кропивницький апеляційний суд, почав свою роботу з 05.10.2018 року.

Cправа із Апеляційного суду Кіровоградської області 04.10.2018 року надійшла до Кропивницького апеляційного суду, 09.10.2018 року її було розподілено та передано судді доповідачу і 07.11.2018 року визначено членів колегії суддів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОКВП "Дніпро - Кіровоград", звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 11 061,17 грн., за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року, як підставу позовних вимог зазначив те, що відповідач ОСОБА_1, який є власником квартири АДРЕСА_1, не виконує належним чином свої зобов'язання щодо своєчасної оплати за отримані послуги, при цьому, позивач надав розрахунок заборгованості за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року з зазначенням кількості мешканців за адресою АДРЕСА_1, одна особа. В подальшому, під час судового розгляду справи представник позивача ОКВП "Дніпро - Кіровоград" зазначив, що відповідач звернувся до позивача із заявою від 29.08.2013 року, в якій просив здійснити перерахунок у зв'язку з тим, що з 01.01.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 проживає 9 осіб, та на підставі поданої заяви споживачем ОСОБА_1, копія якої (заяви) була подана до справи, розрахунок заборгованості за період з 01.01.2013 року по 01.01.2017 року здійснювався згідно з нормами споживання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення на 1 особу із розрахунку на дев'ятьох осіб, у зв'язку з чим розмір заборгованості відповідача за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року склав 11 061,17 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості з оплати за водопостачання та водовідведення за період з 01.03.2012 року по 31.03.2017 року вбачається, що в період з 01.03.2012 року по 01.01.2013 року нарахування здійснювалося на одну особу по нормі 4,43 м3, в період з 01.01.2013 року по 01.01.2017 року нарахування здійснювалось на дев'ятьох осіб, а з 01.01.2017 року нарахування здійснювалось на одну особу.

Крім того, суд також відмітив, що відповідно до акту обстеження Кіровоградського ВКГ ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 26.07.2016 року, складеного контролером ОСОБА_2, під час обстеження за адресою: АДРЕСА_1 у абонента ОСОБА_1 (№ НОМЕР_2), встановлено, що за вищевказаною адресою абонента лічильник не встановлено. Зазначено також, що кількість проживаючих осіб: одна особа; кількість зареєстрованих осіб: одна особа.

Відповідно до довідки КП «ЖЕО № 1 КМР» № 5066 від 15.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає одна особа: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окрім того, згідно з довідкою КП «ЖЕО № 1 КМР» № 3663 від 15.08.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає одна особа: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15.05.1998 року склад сім`ї, який становить одна особа, не змінювався.

Зазначені обставини щодо проживання та реєстрації за адресою АДРЕСА_1 однієї особи, представником позивача не спростовано.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі суд першої інстанції не прийняв як належний та допустимий доказ правомірності нарахування позивачем заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 11 061,17 грн. надану позивачем ОКВП "Дніпро - Кіровоград" копію заяви від 29.08.2013 року, складену від імені відповідача ОСОБА_1 про проведення перерахунку за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в кількості 9-ти осіб, оскільки оригінал заяви представником позивача надано не було, крім того, на заяві відсутня її реєстрація позивачем.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Апеляційним судом встановлено, що між ОКВП "Дніпро - Кіровоград", яке є правонаступником прав та обов'язків КП "Кіровоградське водопровідно - каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради" та відповідачем ОСОБА_1 30.03.2011 року укладено договір № НОМЕР_2 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач має заборгованість по оплаті комунальної послуги. Розмір заборгованість визначено із розрахунку норми споживання послуги за період з 01.03.2012 року по 01.01.2013 року та з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року на одну особу, а в період з 01.01.2013 року по 31.12.2017 року з розрахунку на 9 осіб.

Як підставу для здійснення перерахунку за послуги водопостачання та водовідведення на 9 осіб, у період з 01.01.2013 року по 31.12.2017 року, позивач надав копію заяви відповідача про здійснення перерахунку.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов'язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст.76 ЦПК України).

Згідно частин 1 та 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.ч.1, 2 ст. 78 ЦПК України).

Надана позивачем копія заяви про здійснення перерахунку плати за послугу, у зв'язку із збільшенням числа осіб які проживають із абонентом та користуються цією послугою, судом першої інстанції не прийнята як належний та допустимий доказ, оскільки на вимогу суду її оригінал надано не було, крім того, на копії заяви відсутня відмітка про її реєстрацію.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду оскільки він ґрунтується на висновках які були зроблені в результаті оцінки всіх наданих до суду доказів.

Так, відповідач заперечує написання цієї заяви та звернення із нею до позивача і позивачем дане твердження належними доказами не спростовано.

Тобто, навіть не беручи до уваги прийняту судом, як доказ, довідку КП «ЖЕО №1» про кількість проживаючих у квартирі осіб, позивач не довів законність проведення перерахунку за період 01.01.2013 року по 31.12.2017 року.

В той же час, відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи і допустив неповноту у вирішенні спору. Суд не звернув увагу, що сама по собі відсутність належного розрахунку заборгованості за надану комунальну послугу не може бути підставою для відмови у позові про її стягнення. Судом не виконані процесуальні обов'язки та не враховано, що відповідні докази щодо наявності боргу позивачем надавались, а боржник їх не спростував.

Так, завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», в редакції що діяла в період визначений у позовній заяві, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок і строки не визначені відповідним договором.

Згідно ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції не дав оцінку тому, що відповідач належним чином свої зобов'язання по сплаті за отриману послугу з централізованого водопостачання і водовідведення не виконував і станом на 31 березня 2017 року, за розрахунком проведеним апеляційним судом, мав заборгованість, із розрахунку споживання на одну особу, в сумі 872 грн. 91 коп.

При здійсненні розрахунку судом враховувались: норма споживання; тариф; сплачені боржником, в серпні 2013 року, кошти в сумі 150 грн.; отримані позивачем кошти у формі субсидії.

Крім того, згідно частин 1 та 2 статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши обставини справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення із відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, ґрунтується на законі і має бути задоволена та стягнуто з відповідача на користь позивача 622 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 70 грн. 22 коп. 3% річних.

При здійсненні розрахунку суми інфляційних втрат та трьох процентів річних суд виходив із того, що плата за спожиті житлово - комунальні послуги має здійснюватись щомісяця, а отже і розрахунок цих сум здійснюється на кожну щомісячну суму заборгованості окремо, після чого отримані результати підлягають складанню.

Розрахунок суми інфляційних втрат здійснювався відповідно до методики такого розрахунку, тобто перемножувались індекси інфляції у процентах, отримане число ділилось на 100 та множилось на суму боргу за відповідний місяць. Три проценти річних вираховувались за формулою ( сума боргу за конкретний місяць помножена на 3% поділена на 100 поділена на 365 днів та помножена на кількість днів прострочки). При цьому, за початок розрахунку суд взяв, з врахуванням сплачених 150 грн. у серпні 2013 року, жовтень 2012 року.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із частковим задоволенням позову.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 07 травня 2018 року скасувати.

Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 872 грн. 91 коп., суму інфляційних втрат в розмірі 622 грн. 70 коп. та 3% річних в сумі 70 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 303 грн. 12 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 3 грудня 2018 року.

Суддя доповідач: С.А.Кіселик

Судді: С.М.Єгорова

С.І.Мурашко