ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який було зареєстровано 1 жовтня 2010 року, стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, у тому числі через різницю в характері та світогляді. Більше двох років сторони хоча і проживають в одній квартирі, не виконують обов'язки подружжя, не ведуть спільне господарство. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивач утримує дочку самостійно, тому вважає, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від матеріального утримання дитини в добровільному порядку.

23 травня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

23 липня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В підготовче судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, відзив на позовну заяву не надавав,від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів, що відповідає положенням п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2010 року виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблений відповідний актовий запис № 501 /а.с.13/.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 12 квітня 2012 року виконавчим комітетом Триліської сільської ради Фастівського району Київської області /а.с.12/.

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Спору про поділ майна подружжя немає.

Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу.

Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка просила її шлюбне прізвище «ОСОБА_1» залишити без змін.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини та порядку сплати аліментів не досягнуто.

З огляду на наведене, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у частковому відношенні не перевищує засад розумності та виваженості, відповідає встановленим судом фактичним обставинам по справі, тому, враховуючи наведені обставини, суд встановлює аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі однієї четвертої частини від заробітку (доходу) її батька - ОСОБА_2.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд визнає, що ОСОБА_2 не виконує в повному обсязі у відношенні своєї неповнолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з її утримання, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам статті 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114, 180-183,191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01 жовтня 2010 року Виконкомом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ОСОБА_1та ОСОБА_2, актовий запис № 501 - розірвати.

За вибором позивачки її шлюбне прізвище «ОСОБА_1» - залишити без змін.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1), аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (02 травня 2018 року) і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю.Чернишова