Провадження №2/521/1347/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Бєрової А.В.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,
Позивач в судове засідання не зявився, в своєму позові просив суд розглянути справу у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце судового процесу повідомлена належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.
Представник третьої особи: Овідіопольський РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання не зявився.
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 06.12.2006 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №ODG0AL01590058 відповідно до умов якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 8695,00 доларів США в обмін на зобов'язання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів.
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, на рухоме майно заставодавця накладено арешти: державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції па підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2012 року, виконавче провадження № 34687637, запис про обтяження № 14374078 від 28.05.2014 р.; державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.08.2015 року, виконавче провадження № 47529992, запис про обтяження № 15467230 від 18.08.2015 року.
На теперішній час позивач позбавлений можливості звернути стягнення на предмет застави оскільки цьому перешкоджають арешти накладені органами державної виконавчої служби на майно заставодавця.
З вищевикладених обставин вбачається, що право застави у позивача щодо предмета застави виникло раніше ніж було накладено відповідні арешти органами державної виконавчої служби. Крім того, станом на 30.06.2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 44 116.32 доларів США, що перевищує вартість предмета застави, який визначений у пункті 9. Договору застави та становить 39 450,00 грн.
Крім того, станом на 30.06.2017 року заборгованість відповідачки перед банком становить 44 116.32 доларів США. що перевищує вартість Предмета застави, який визначений у пункті 9. Договору застави та становить 39 450,00 грн..
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю ніхто не може протиправно позбавити право власності.
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно ст. 575 ч.1 ЦК України, застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.
АТ КБ «ПриватБанк» є обтяжувачем з найвищим пріоритетом, у відповідності до ст.2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяження» та положень Кредитного договору, у звязку з тим, що на момент вчинення правочину, будь-яких інших обтяжень на предметі застави не зареєстровано, а отже має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.
Враховуючи вищезазначене, до повного задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок переданого в заставу майна, інші кредитори не мають право на задоволення своїх вимог за рахунок того ж майна, оскільки вимога АТ КБ «ПриватБанк» є пріоритетною над іншими.
Статтею 51 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.
Згідно зі ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставне майно, вирішуються судом.
Статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про зняття арешту.
Згідно розяснення Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (п.24) вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом предявлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту; у такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах; орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.
Отже, вищевказані постанови ВДВС Овідіопольського районного управління юстиції Першого Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області яким накладено арешт на майно, що є предметом застави АТ КБ «ПриватБанк» перешкоджають банку реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом реалізації предмета застави в рахунок погашення заборгованості за кредитом.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З зазначених вище підстав, враховуючи викладене, суд вважає можливим захистити право власності позивача, задовольнивши його позовні вимоги, про зняття арешту та заборону відчуження з майна.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4000 гривень 00 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк».
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, ст.ст. 572, 575 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Овідіопольський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.