Справа 237/2918/18
Номер провадження 2/237/1230/18
12.11.18 року м. Курахове
Марїнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Сенаторова В.А.,
при секретарі Лахно Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Курахове Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить припинити стягнення аліментів за виконавчим листом № 2-1377 від 09.09.2009 року. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 23 червня 2008 року з позивача стягнуто аліменти, на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 11 лютого 2008 року. Виконавчий лист про стягнення аліментів з позивача перебуває на примусовому виконанні у Марїнському районному відділі ДВС ГТУЮ у Донецькій області. У травні 2018 року позивачу зателефонувала завідуюча Дачневської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з повідомленням проте, що його донька захворіла і від нього їй потрібна згода на госпіталізацію доньки. Відповідач одразу приїхав до дітей, надав згоду на госпіталізацію доньки. Відповідачки дома позивач не застав, від її сестри дізнався, що у відповідача останнім часом проявляються психічні розлади, неадекватна поведінка, цілими днями десь ходить, діти самі по собі, вихованням їх не займається. До відповідача приїжджав лікар психіатр, але вона від лікування відмовилась. Діти проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується актом депутата Курахівської міської ради від 19.06.2018 року. Діти повністю знаходиться на утриманні позивача. Однак з позивача до теперішнього часу стягуються на користь відповідача аліменти, які витрачаються не за цільовим призначенням, а виключно на власні потреби останньої. Внаслідок чого позивач просив суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача.
В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути у його відсутність.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність суду не подано, тому, суд ухвалив рішення провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно, об'єктивно, повно, безсторонньо та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний їхній зв'язок у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.
Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 778887 від 06 червня 2018 року, виданого повторно Марїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 народився 23 серпня 2004 року, батьками якого вказані: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2.
Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 778888 від 06 червня 2018 року, виданого повторно Марїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 народилася 23 серпня 2004 року, батькамиякої вказані: батько ОСОБА_1, мати ОСОБА_2.
Рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 23 червня 2008 року (справа 2-799/08) стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 11 лютого 2008 року.

Постановою від 27.09.2016 року на підставі виконавчого листа № 2-1377, виданого 09.09.2009, відкрито виконавче провадження № 52373103 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до повноліття дітей.

Згідно акту від 19.06.2018 року, виданого депутатом Курахівської міської ради, який складений в присутності двох свідків, які мешкають в м. Курахове по вул. Лермонтова в будинку № 11а, та довідки № 1532/02-18 від 20.06.2018 року, діти проживають разом з батьком за адресою: м. Курахове, вул. Лермонтова, б. 11а, кв. 48.

Згідно довідки лікаря психіатра Курахівської міської лікарні від 14.06.2018 року ОСОБА_2 потребує у психіатричному лікуванні.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказую на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутисяґ до суду за захистом своїх порукшених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3, 23.08.2004 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживають разом з батьком та перебувать на його утриманні, а відповідач отримує від позивача аліменти на утримання дітей, які з нею не проживають і не перебувають на її утриманні, що в цілому дає суду підстави для задоволення позову та припинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3, 23.08.2004 року та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлених рішенням Марїнського районного суду Донецької області від 23 червня 2008 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є законним і обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

На підстав, ст. ст. 18, 179, 180, 192, 273 СК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-257, 268, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_3 Олександровчиа, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 11 лютого 2008 року, за виконавчим листом Марїнського районного суду Донецької області № 2-1377 від 09.09.2009 року, виданого на підставі рішення Марїнського районного суду Донецької області від 23.06.2008 року (справа №2-799/08).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцятиднів до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.А. Сенаторов

Дата документу 12.11.2018