Справа №265/5055/18
Провадження №2/265/1292/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, витрати з оплати судового збору покласти на неї.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між ними не склалось, чоловік не цікавиться ні її життям, ні життям сина, не приймає участі у сімейних справах. Вони ведуть роздільне господарство, сім'я фактично розпалась та існує формально. Вважає неможливим спільне проживання з відповідачем.

У підготовче судове засідання позивач не прибула, надала заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Строку для примирення не потребує та зазначає, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та свободи розірвання шлюбу. Наголошує на тому, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача.

Відповідач до зали суду не прибув. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, із доводами позову погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згоден із позицією позивачки щодо недоцільності надання їм строку для примирення.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 24 жовтня 1992 року Міським відділом ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 2166.

Також встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього.

За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із доводів позову вбачається, що шлюбні відносини між сторонами на даний час не підтримуються, як зазначає позивач, сім'я існує лише формально, спільне господарство не ведеться.

Позивач на розірванні шлюбу наполягає; відповідач позов визнає, з його доводами погоджується, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач зазначила про своє бажання залишити прізвище без змін.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач просить покласти судові витрати на неї, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень за рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141,142, 206, 263-265, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 24 жовтня 1992 року відділом ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 2166, - розірвати.

Прізвище позивачці ОСОБА_1після розірвання шлюбу залишити без змін.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 гривень залишити за її рахунок.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 10 липня 2018 року.

Суддя: