АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року

місто Київ

справа № 757/65718/17-ц

провадження №22-ц/796/3944/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.,

суддів - Музичко С.Г., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва в складі судді Батрин О.В. від 28 лютого 2018 року у справі про знесення самочинно збудованих будівельних конструкцій,-

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованих будівельних конструкцій, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудовані будівельні конструкції на земельній ділянці по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

У лютому 2018 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_3, як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованих будівельних конструкцій.

Посилаючись на те, що з 1 січня 2018 року він став власником земельної ділянки, що належала позивачу у справі, у зв'язку з чим зведення відповідачем будівельних конструкцій порушує його права як власника земельної ділянки, просив залучити його в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору; зобов'язати ОСОБА_2 знести за власний рахунок самочинно збудовані будівельні конструкції на земельній ділянці по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявами про забезпечення позову шляхом зобов'язання ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал» вчинити певні дії та забороною вчиняти певні дії, а саме зобов'язання ПАТ «Київенерго» забезпечити відключення існуючого енергопостачання об'єкту будівництва розташованого по АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язання ПАТ «Київенерго» заборонити розроблення, узгодження проекту енергопостачання та виконання будь-яких робіт пов'язаних з енергопостачанням об'єкту будівництва розташованого по АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язання ПАТ АК «Київводоканал» забезпечити відключення існуючого водопостачання та каналізації об'єкту будівництва розташованого по АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1; зобов'язання ПАТ «Київводоканал» заборонити розроблення, узгодження проекту водопостачання та каналізації на виконання будь-яких робіт пов'язаних з водопостачанням та каналізацією об'єкту будівництва розташованого по АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, посилаючись на те, що не забезпечення позову у такий спосіб зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому, враховуючи те, що після вжиття заходів забезпечення позову відповідач продовжує здійснювати будівництво на своїй земельній ділянці.

У свою чергу, представник ОСОБА_2 заявив клопотання про зустрічне забезпечення позову шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок Печерського районного суду міста Києва грошові кошти в розмірі вартості всіх зупинених будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, що складає 5 080 572,17 грн., посилаючись на те, що позивач після забезпечення позову ухвалою від 16 листопада 2017 року, у 2018 року здійснила відчуження своєї земельної ділянки третій особі, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 за 1 грн., котрий не має достатніх грошових коштів та майна для відшкодування можливих збитків відповідача.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року заяви ОСОБА_1, третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову та заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову, задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Київенерго» забезпечити відключення існуючого енергопостачання об'єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, а також заборонено розроблення та узгодження проектів енергопостачання та виконання будь-яких робіт, пов'язаних з енергопостачанням вказаного об'єкту будівництва.

Зобов'язано ПАТ АК «Київводоканал» забезпечити відключення існуючого водопостачання та каналізації об'єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, а також заборонено розроблення та узгодження проектів водопостачання та каналізації, і виконання будь-яких робіт, пов'язаних з водопостачанням та каналізацією вказаного об'єкта будівництва.

Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести по 10 000 грн. на депозитний рахунок Печерського районного суду міста Києва.

Роз'яснено, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити, а заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову задовольнити у розмірі співмірним із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову, посилаючись на необґрунтованість висновків суду першої інстанції та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.11.2017 року забезпечено позов, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони проводити будівельні роботи на вказаній ділянці, а ухвалою суду від 28.02.2018 року фактично вжито додаткові заходи забезпечення позову.

Звертав увагу, на те, що суд задовольнив заяви про забезпечення позову позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, однак 01.01.2018 р. відбувся перепродаж земельної ділянки позивачем на користь третьої особи, а тому суд не встановив яким чином в подальшому утруднить виконання рішення саме в інтересах позивача, адже права останнього нічим не порушуються, оскільки він не є власником земельної ділянки.

Вказував на те, що заяви про забезпечення позову позивача та третьої особи, не містять жодних причин у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, а також не зазначено обґрунтованих обставин, які б свідчили про те, що відповідач здійснює будь-які заходи направлені на утруднення чи неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

Посилався на те, що задоволення заяви відповідача в частині зустрічного забезпечення у сумі по 10 000 грн. з кожного, не може бути співрозмірним із збитками, які наносяться відповідачу у зв'язку із забороною проводити будівельні роботи, відключення електроенергії та водопостачання (каналізації).

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в апеляційних скаргах просив ухвалу суду в частині задоволення заяви про зустрічне забезпечення позову скасувати, грошові кошти у розмірі по 10 000 грн. повернути позивачу та третій особі, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Зазначав, що ціна договору купівлі-продажу земельної ділянки не може бути підтвердженням майнового стану позивача та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Вказував на те, що посилання відповідача на те, що майновий стан ОСОБА_3 може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у задоволенні позову, є такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця за 2017 рік, ОСОБА_3 задекларовано дохід за звітний період у розмірі 984 000,00 грн. Крім того, станом на 15.03.2018 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки по АДРЕСА_2, оціночна вартість якої становить 800 810,00 грн., та власником нерухомого майна, розташованого на вказаній земельній ділянці, оціночна вартість якого становить 1 059 815,00 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив задовольнити його апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, посилаючись на те, що їх доводи є необґрунтованими.

Представник ОСОБА_3 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2, а апеляційні скарги позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІ від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 2 червня 2016 року №1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, прийшла до наступного.

Задовольняючи заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про фактично додаткове забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між учасниками справи дійсно виник спір, а продовження будівництва може утруднити чи унеможливити виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 може здійснити будівництво нерухомого майна на своїй земельній ділянці.

З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до роз'яснень, викладених у абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованих будівельних конструкцій.

Позов обґрунтовували тим, що ОСОБА_2, яка є суміжним землекористувачем, на земельній ділянці по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, яка відведена їй під обслуговування житлового будинку, ведене незаконне самочинне будівництво, оскільки здійснено з численними порушеннями будівельних норм і правил, а також за відсутності дозвільних документів, які надають право на ведення будівельних робіт.

У зв'язку з цим ухвалою від 16.11.2017 року накладено арешт та заборонено ОСОБА_2 і будь-яким іншим організаціям та особам проводити земельні, підготовчі та будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, по АДРЕСА_1.

Разом з тим, суд в ухвалі від 28.02.2018 року послався на наявні в матеріалах справи акти державного виконавця, про те, що після оголошення ухвали суду про забезпечення позову від 16.11.2017 року продовжуються будівельні роботи на земельній ділянці відповідача.

Таким чином, задовольняючи заяви про забезпечення позову суд фактично вирішив питання про невиконання ухвали суду від 16.11.2017 року, за що передбачена кримінальна відповідальність, при цьому наявність актів державного виконавця не є підтвердженням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення вимог позивача та третьої особи.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції не урахував роз'яснень та вимог процесуального закону (хоча і послався на них в ухвалі), не звернув увагу, що позивач та третя особа не навели переконливих доводів на підтвердження вимог про забезпечення позову у наведений ними спосіб, а тому ухвала від 28.02.2018 р. в частині задоволення заяв про забезпечення позову підлягає скасуванню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову, суд зазначив, що позивачем 1 січня 2018 року здійснено відчуження своєї земельної ділянки третій особі за 1 грн., тобто на даний час вона не є власником суміжної земельної ділянки із земельною ділянкою відповідача, позивач наполягає на задоволенні своїх позовних вимог, не відмовляється від позову та наполягає на задоволенні заяви про забезпечення позову, то суд дійшов висновку про необхідність зустрічного забезпечення шляхом зобов'язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 10 000 грн. Також суд дійшов висновку і про зустрічне забезпечення позову шляхом зобов'язання третьої особи внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 10 000 грн., що пояснюється поданням у справі третьою особою позову, заявою щодо його забезпечення, а також витратами відповідача з приводу зупинення будівельних робіт.

При цьому суд врахував вимоги щодо співмірності вказаних заходів зустрічного забезпечення із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Таким чином, зустрічне забезпечення стосується забезпечення позову щодо накладення арешту та заборони ОСОБА_2 і будь-яким іншим організаціям та особам проводити земельні, підготовчі та будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1, по АДРЕСА_1, накладені ухвалою суду від 16.11.2017 року

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що зустрічне забезпечення у сумі по 10 000 грн. з кожного, не може бути співмірним із збитками, які наносяться відповідачу у зв'язку із забезпеченням позову є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 не надала суду розмір збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а наданий суду кошторис будівництва на суму 5 080 572,17 грн. не є збитками, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Таким чином, ухвалу суду в частині зустрічного забезпечення постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року в частині задоволення заяв ОСОБА_1, ОСОБА_3 про забезпечення позову підлягає скасуванню, та відмовою у задоволенні таких заяв, а в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення ухвалу необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року в частині забезпечення позову - скасувати.

В задоволенні заяв ОСОБА_1, ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року в частині зустрічного забезпечення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий С.В. Кулікова

Судді: С.Г. Музичко

О.Ф. Мазурик