Провадження № 2/761/2614/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 лютого 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

за участі секретаря Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Представник Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у незареєстрованому шлюбі народила дитину - ОСОБА_1. Реєстрація дитини проводилась відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 04.11.2016 року до Служби у справах дітей надійшов лист зі шкоди І-ІІІ ступенів № 27 в м. Києві в якому адміністрація повідомила про те, що в них навчається учень 5-гокласу ОСОБА_1 на індивідуальній формі навчання. Мати хлопчика х ОСОБА_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, перешкоджає можливості здійснення вчителями індивідуального навчання вдома її сина. ОСОБА_2 в телефонному о режимі повідомила, що забороняє вчителям приходити додому, оскільки відсутні належні умови. Дитину на індивідуальні заняття до школи приводить бабуся - ОСОБА_3. Малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з чотирьох років проживає разомз бабусею за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному її утримання. Громадянка ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, немає постійного місця рботи, недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов»язків, не створила належні умови для проживання та виховання сина. Відповідача неодноразово запрошено до Служби в справах дітей ШРДА та Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді для співбесіди, але вона не з»являлась, двері квартири членам комісії не відчиняє. Службою у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації було обстежено місце проживання дитини за місцем проживання бабусі - ОСОБА_3, яка займається його вихованням, навчанням та утриманням, здійснює догляд за здоров»ям дитини, організовує дозвілля, відпочинок онука. З дитиною проводились бесіди, в яких ОСОБА_1 повідомив, що його мама ОСОБА_2 не займається його вихованням та навчанням, поживає віну бабусі, а коли мати забирала його до себе додому то він був голодним і вона його била. Громадянка ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання дитини, чим остаточно довела свої подальші наміри щодо свого сина, участі у його вихованні та розвитку не приймає, не забезпечує мінімальні умови життя. Враховуючи викладене представник позивача просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3; призначити стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення ним 18-річного віку на користь ОСОБА_3, під опікою якою в подальшому буде перебувати дитина.

Разом з позовом від Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло подання про призначення гр. ОСОБА_3 опікуном над малолітнім ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні 19.01.2018 р. у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні, яке відбулось 06.02.2108 р. вирішено питання про доручення доказів, виклик свідків.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі та прийняти до уваги висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_2, наявні докази, думку дитини. Надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Заяв, клопотань, відзиву від неї в адресу суду не надходило.

Третя особа ОСОБА_3 просила задовольнити позов та призначити її опікуном онука, який перебуває на її утриманні та нею фактично виховується з чотирьох років. Відповідач по справі - дочка третьої особи не приймає жодної участі у долі дитини, навіть не спілкується з сином.

Представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації підтримав заявлені вимоги, пояснив в судовому засіданні про те, що існують підстави визначені законом для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, а відтак і призначення опікуна та стягнення аліментів.

За таких обставин суд, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, опитавши свідка та вислухавши думку дитини - ОСОБА_1 суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі народила дитину - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як свідчать матеріали справи, відомості про батька дитини записано в порядку положень ч. 1 ст. 135 СК України.

Як повідомив в судовому засіданні представник позивача, і це підтверджується матеріалами справи, 04.11.2016 р. до Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, надійшов лист школи І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м. Києва з повідомленням про те, що учень 5-Б класу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на індивідуальній формі навчання. Мати хлопчика ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, перешкоджає можливості здійсненню вчителями індивідуального навчання вдома. В телефонному режимі ОСОБА_2 повідомила про таку заборону у зв»язку із тим, що немає належних умов. До школи на індивідуальні зайняття дитину приводить бабуся ОСОБА_3.

Під час з»ясуваня обставин, викладених у повідомленні, Органом опіки та піклування було встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з чотирьох років проживає разом із бабусею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її повному утриманні.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердила дану обставину, зазначивши, що мати онука, яка є її рідною донькою, жодним чином не бере участі у житті дитини, не утримує сина, не піклується про його здоров»я та розвиток.

Також, я встановили представники органу Опіки та піклування, ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, немає постійного місця роботи, недбало ставиться до виконання своїх батьківських обов»язків, не створила належних умов для проживання дитини, її виховання.

За наданими доказами, відповідача неодноразово запрошувалась до служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді для співбесіди, на які ОСОБА_2 не з»являється, двері квартири членам комісії не відкриває.

З ОСОБА_1 проводились відповідні бесіди, в яких ОСОБА_1 повідомив, що мама ОСОБА_2 не займається його вихованням та навчанням, проживає він в бабусі.

Перевіривши в межах своєї компетенції всі обставини, орган Опіки та піклування ШРДА вважає, що ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дитини, її утримання, не приймає участі у розвитку сина, що дає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Опитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 - рідна тітка відповідача пояснила, що відповідач не працює, на що живе не відомо і зовсім не приділяє увагу синові, який мешкає з бабусею.

В судовому засіданні було опитано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Він підтвердив ту обставину, що не бачить матір, вона ним зовсім не займається і не виявляє такого бажання. Коли він періодично буває у ОСОБА_2, то часто є голодним. Він мешкає разом із своєю бабусею, яка повністю ним опікується.

ОСОБА_1 повідомив, що бажає і дали проживати з бабусею, яка робить все необхідне і можливе для його розвитку.

Як свідчить висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Комісія на своєму засіданні 05.07.2107 р. (протокол № 16) дійшла до наступних висновків: громадянка ОСОБА_2 самоусунулась від виховання та утримання неповнолітньої дитини, чим остаточно довела свої подальші наміри щодо сина, якому не забезпечує мінімальні умови життя, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статтей 12,13 Закону України «Про охорону дитинства».

Отже комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не приймає участі у житті дітей, не надає будь - якої допомоги на їх утримання.

Під час здійснення підготовчого провадження, розгляду справи по суті не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання батьківських обов»язків ОСОБА_2 по відношенню до свого неповнолітнього сина.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов»язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За встановлених обставин, беручи до уваги положення чинного законодавства України, з огляду на викладене в позові, докази долучені до матеріалів справи, побажання самої дитини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дитини, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав.

При цьому суд вважає за необхідне наголосити на приписах ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Також представник позивача просить суд встановити над неповнолітнім та призначити опікуна - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

За положеннями ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

При цьому відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

На день розгляду справи по суті ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розумінні вимог чинного законодавства України є неповнолітньою особою.

Зважаючи на такі обставини, та з огляду на відсутність заперечень учасників справи, суд вважає за можливе розглянути питання щодо визначення піклувальника для неповнолітньої особи.

За ч. 4 ст. 60 СУ України Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Приписами ст. 63 СК України встановлено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

Обмеження фізичної особи в праві бути опікуном чи піклувальником визначено ст. 64 СК України, а саме не може бути опікуном чи піклувальником особа: 1) яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 2) поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Як свідчать надані представником позивача матеріали, ОСОБА_3 перебуває на обліку потенційних опікунів/піклувальників в Службі у справах дітей Солом»янської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.06.2017 р.

ОСОБА_3 знаходиться на пенсії та отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1703,00 грн. щомісяця, зареєстрована та проживає разом з онуком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , квартира знаходиться у належному для проживання стані., в квартирі є всі комунальні зручності , необхідні функціональні меблі та побутова техніка.

Дитина займає окрему кімнату, має все необхідне для належного проживання, навчання та розвитку. .

Згідно висновку про стан здоров»я від 06.06.2017 р. наданому ДП «Антонов» медично-санітарною частиною, ОСОБА_3 практично здорова, на обліку нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно довідки МВС України серія ІАА; 0064126, ОСОБА_3 на території України станом на 24.04.2017 року до кримінальної відповідальності не притягувалась.

За таких обставин позивачем зроблено висновок про можливість третьої особи здійснювати опіку (піклування) над неповнолітнім онуком.

ОСОБА_3 підтверджено в судовому засіданні ту обставину, що нею виявлено бажання та подано відповідну заяву щодо продовження здійснення опіки над онуком та їй відомі правові наслідки опіки/піклування.

За таких обставин, беручи до уваги пояснення надані учасниками справи під час її розгляду, наявні докази та бажання ОСОБА_3 здійснювати опіку/піклування щодо неповнолітнього, бажання самого ОСОБА_1, суд вважає за можливе призначити третю особу піклувальником ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення аліментів з відповідача, зважаючи на наступне.

Приписами ч. 2,3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на вищенаведене з відповідача на користь піклувальника - ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Приписами ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280,284-285,352,354,430 ЦПК України, ст.ст. 60,63,150,155,164,165,166,181,182,191 СК України, ст.ст. 55,58,59 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 піклувальником неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 03.08.2017 року і до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1280 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя: