УХВАЛА

07 грудня 2018 року м. Мукачево Справа №303/7651/18

2/303/2876/18

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору та відстрочку його сплати по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про визнання обєкта незавершеного будівництва спільною власністю подружжя, визнання права власності на даний обєкт та поділ майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідача із вищевказаним позовом.

Разом із позовною заявою позивач подала суду клопотання про зменшення необхідного до сплати за розгляд справи судового збору до одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 гривень) та відстрочку його сплати до ухвалення судового рішення по справі, з посиланням на обставини щодо її скрутного майнового стану.

По відношенню до поданого позивачем клопотання слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

Так, частина четверта ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України містить нормативне правило відносно, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Поряд з цим, на підставі частини першої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість зменшення судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з розясненнями, які містяться у абзаці другому п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів клопотання, належних і допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для задоволення клопотання про зменшення розміру судових витрат та відстрочки його сплати, позивачем суду не надано, а подані докази є непереконливими. Так, подана суду Довідка від 27.11.2018 року №3-022254, видана ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», не свідчить про відсутність у позивача фінансової спроможності сплатити судовий збір за предявлення позову. Інших доказів (довідка про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), які б свідчили про незадовільний (тяжкий) матеріальний стан позивача суду не надано.

Разом з тим, зменшення розміру належних до сплати судових витрат та відстрочка сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду з позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

За таких обставин, враховуючи характер визначених у позові спірних правовідносин, предмет спору, подані до суду докази та доводи позивача у позовній заяві, забезпечуючи належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача щодо можливості звернення до суду, з другого боку, підстав для задоволення вимог позивача щодо зменшення розміру судових витрат та відстрочки його сплати, суд не вбачає.

З урахуванням вищенаведеного, клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведено та керуючись ст. ст. 136, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость