АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» лютого 2018 року

м. Харків

справа № 638/19349/16-ц

провадження № 22ц/790/1362/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя - доповідач),

суддів - Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи - Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року в складі судді Омельченко К.О.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності, який в подальшому уточнив, та просив визнати недійсним договір іпотеки від 19 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. за № 1392; визнати недійсним договір про задоволення права вимоги іпотекодержателя від 19 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В. за № 1539; скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Н.В. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про зупинення провадження у справі, в обґрунтування якої посилалася на те, що в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа № 638/12464/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Зазначила, що у даній справі ОСОБА_1 посилається на те, що йому на даний час належить право користування спірною квартирою, тому без вирішення питання про наявність чи відсутність у ОСОБА_1 права користування спірною квартирою, неможливо вирішити справу про визнання недійсними правочинів, які порушують права користування спірною квартирою.

Просила зупинити провадження у цивільній справі № 638/19349/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н.В. про визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності до набрання законної сили судовим рішення у цивільній справі № 638/12464/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено у повному обсязі та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції неодноразово вирішувалось питання про зупинення провадження у справі з підстав наявності цивільної справи № 638/12464/15-ц, в задоволенні яких було відмовлено; що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року констатовано факт наявності у нього права користування спірною квартирою; що на теперішній час йому відомо, що ОСОБА_2 вже передав право власності на спірну квартиру іншій особі на підставі договору іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки; що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не проаналізував предмети позовів у справах та не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про позбавлення права користування житловим приміщенням виключає можливість розгляду справи про визнання іпотечних договорів недійсними; що суд першої інстанції зупинивши провадження у справі порушив його право на розумні строки розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначив, що без вирішення питання про наявність або відсутність у позивача права користування спірною квартирою неможливо вирішити справу по суті про визнання оспорюваних правочинів недійсними, які порушують право користування спірною квартирою позивачем.

В судове засідання учасники справи не з'явилися. Матеріали справи містять відомості про вручення учасникам справи судових повісток.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи залишено без задоволення, оскільки доказів поважності причин відкладення представником відповідача не надано.

Виходячи з вимог закону, обставин справи та того, що справа не розглядається по суті, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи № 638/12464/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно статті 201 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Харківська міська рада, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н.В. про визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

На розгляді у Дзержинському районному суді м. Харкова знаходиться цивільна справа № 638/12464/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

У даній справі предметом спору є договірні правовідносини, а у справі, яка знаходиться на розгляді Дзержинського районного суду м. Харкова - житлові.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що до набрання чинності рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням не можливо розглянути цю справу, оскільки факти, які будуть встановлені в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про позбавлення права користування житловим приміщенням будуть мати преюдиціальне значення для цієї справи.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6, статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, суд на порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про позбавлення права користування житловим приміщенням виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.

Проте, із вказаної справи, на яку посилається ОСОБА_3, неможливо зазначити, що суб'єктний склад тотожній або існує тісний матеріально-правовий зв'язок між справами або обставини, які будуть встановлені судом в результаті вирішення справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням можуть вплинути на вирішення цієї справи.

Із клопотання про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене та вимоги закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо зупинення провадження у справі.

Оскільки порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381- 384 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року - скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Судді колегії

Повний текст постанови складено 08 лютого 2018 року.