Провадження № 2/522/695/18
04 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.
при секретарі Смоковій А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання зобовязань припиненими,
27 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, про визнання зобов'язання за кредитним договором припиненим, та як наслідок визнання поруки та іпотеки припиненими, виключення запису №4124736 з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запису №4157394 з Державного реєстру іпотек.
Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що зобовязання за кредитним договором є припиненим, у звязку з їх належним виконанням позивачем. Крім того, оскільки, порука та іпотека мають похідний характер від основного зобовязання, порука та іпотека також є припиненими.
Ухвалою суду від 09 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання зобовязань припиненими залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 30.01.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено проведення підготовчого судового засідання на 27 березня 2018 року о 10:30 годині.
Ухвалою суду від 02.08.2018 року по справі було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання 04.12.2018 року позивач та її представник не з'явились, надали до суду заяву, згідно якої просили провести судове засідання у їх відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання 04.12.2018 року не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання, згідно якого просив суд здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання зобовязань припиненими підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 листопада 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», що змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №OD12PL00000254, згідно умов якого Банк зобовязувався надати Позичальнику грошові кошти у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 77 000,00 (сімдесят сім тисяч) доларів США на споживчі цілі строком до 24.11.2026 року.
24 листопада 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №0254/Р, згідно умов якого Поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання зобовязань по кредитному договору в тому ж розмірі що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені і інших платежів, відшкодування збитків.
Відповідно до умов кредитного договору (п. 1.2.) погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії за розрахункове-касове обслуговування, передбачене п.1.1. Договору повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісячно, в період з 01 по 05 число кожного календарного місяця позичальник зобовязувався повертати банку грошові кошти в сумі 785,12 дол. США.
Виходячи з виписки по кредитному договору за період з 24.11.2006 року по 04.12.2017 рік, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконувала вчасно та в повному обсязі, за певні періоди позичальник сплачувала кредит понад розмір щомісячного платежу.
23 листопада 2016 року, з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №1 до кредитного договору OD12PL00000254 від 24.11.2006 року.
Відповідно до умов Додаткової угоди, сторони, керуючись Постановою НБУ №461 від 06.08.09р., узгодили:
1.2.Замінити валюту кредиту за кредитним договором з долара США на гривню. Заміна валюти кредиту здійснюється за курсом НБУ гривні до долара США, який на дату укладення цієї Додаткової угоди складає 25,658938 грн за 1,00 дол. США. В звязку з чим, заборгованість Позичальника, зазначена в п. 1.1 цієї додаткової угоди на дату укладення цієї Додаткової угоди становить 1203810,37 грн.
1.4.За користування кредитом Позичальник зобовязаний сплачувати Банку відсотки в розмірі 18,00 % річних у строк, зазначений в Графіку погашення кредиту;
1.5.Позичальник зобовязується здійснювати погашення кредиту в строки, зазначені в Графіку погашення кредиту (Додаток №1 до цієї Додаткової угоди), що викладається в новій редакції та є невідємною частиною цієї додаткової угоди тощо.
Додатком № 1 до Додаткової угоди №1 до кредитного договору №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року передбачалася сплата заборгованості одним платежем у розмірі 950045,56 грн. 23.11.2016 року.
Судом встановлено, що на виконання умов Додаткової угоди №1 до кредитного договором, позивачем 23.11.2016 року було сплачено на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 950045,56 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією від 23.11.2016 року та прибутковим касовим ордером від 23.11.2016 року.
21.02.2017 року позивачем було отримано довідку про те, що станом на 21.02.2017 року ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не має.
Згідно довідки від 04.12.2017 року, отриманої позивачем за електронним запитом на офіційному веб-сайті ПриватБанку, ОСОБА_1 станом на 04.12.2017 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк».
Зі змісту довідки від 13.12.2017 р. вбачається, що у позивача відсутній залишок по кредиту (прострочений кредит) за кредитним договором №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року.
Також позивачем було отримано звіт від 04.12.2017 року «Кредитна історія на імя: ОСОБА_1». Згідно інформації, що містилася у вказаній кредитній історії, сума заборгованості позивача за іпотечним кредитом від 28.11.2006 року дорівнює «0,00».
Здійснивши аналіз наданих документів, судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 відсутня заборгованість за кредитним договором №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року.
Однак, ПАТ КБ «Приват Банк» умови Додаткової угоди №1 до кредитного договору №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року не були виконані та не було вчинено жодних дій для зняття обтяження з обєкту іпотеки.
На заяву-вимогу від 05.12.2017 року, позивачем отримано відповідь від 14.12.2017 року №20.1.0.0.0/7-20171205/1935, згідно якої Банк повідомив наступне: «На жаль, у нас немає можливості виконати Ваші вимоги. Повірте, ми дуже хочемо піти Вам назустріч у вирішенні даного питання, але не можемо цього зробити з незалежних від нас причин. Проведення та списання заборгованостей за договорами про реструктуризацію угод тимчасово припинено. Ви можете оскаржити рішення в судовому порядку».
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що з метою належного виконання зобовязань за Додатковою угодою №1 до кредитного договору, Позивачем було сплачено Банку 950045,56 грн. в рахунок погашення всієї заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, Банк свої зобовязання за Додатковою угодою №1 до кредитного договору не виконав, а саме не анулював суму заборгованості в розмірі 253764,81 грн., чим порушив умови договору.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобовязання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
Відносний характер зобов'язань свідчить про те, що їх існування обмежене певними часовими межами, а тому при настанні обставин, зумовлених змістом зобов'язань, діями їх учасників тощо, у конкретний момент часу дія зобов'язання припиняється. Юридичні факти, дії та події, що спричиняють припинення зобов'язань, отримали назву підстав припинення.
Отже, припиненням зобов'язання є погашення внаслідок дії правоприпиняючих юридичних фактів прав і обов'язків сторін, що становлять його зміст.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року є припиненими, у звязку з належним виконанням належному кредитору.
Щодо вимог позивача про припинення поруки, суд вважає за необхідне зазначити, що положеннями п. 11 Договору поруки №0254/Р від 24.11.2006 р. встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Отже, враховуючи що зобовязання за кредитним договором є припинені їх належним виконанням, а порука є похідним зобовязанням від основного договору, порука ОСОБА_2, яка виникла на підставі Договору поруки №0254/Р від 24 листопада 2006 року, укладеного між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за кредитним договором, також є припиненою з 23.11.2016 року.
Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із ч.5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Положеннями п. 28 Договору іпотеки встановлено термін дії договору до повного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, абзацу першого ч.1. ст. 17 Закону України «Про іпотеку» підставою припинення іпотеки є припинення основного зобовязання, тобто в даному випадку припинення кредитного договору.
Отже, враховуючи, що припинення основного зобов'язання, є підставою для припинення зобов'язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов'язання, а також приймаючи до уваги, що кредитний договір №OD12PL00000254 від 28.11.2006 року з усіма додатковими угодами до нього припинив свою дію у зв'язку з повним виконанням Позичальником, ОСОБА_1, його умов, суд, керуючись ст. 17 Закону України «Про іпотеку», приходить до висновку, що іпотека за Договором іпотеки №OD12PL00000254 від 28.11.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрована в реєстрі за № 4761, є припиненою.
Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).
Оскільки наслідком визнання припиненим договору іпотеки є виключенням відомостей про обтяження предмету іпотеки, зважаючи на те, що позивач не має можливості зняти обтяження з іпотечного майна, у звязку з тим, що відповідачем не виконано умов додаткової угоди №1 до кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог також в частині виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек.
Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов'язане з позбавленням його суб'єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 17 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 15, 16, 526, 553, 559, 598, 599, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-13, 76-81, 258,259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2, про визнання зобовязань припиненими - задовольнити.
Визнати зобов'язання за Кредитним договором №OD12PL00000254 від 24.11.2006 року, з усіма додатковими угодами до нього, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 припиненим.
Визнати припиненою поруку ОСОБА_2 за Договором поруки №0254/Р від 24.11.2006 року, укладеним міжЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2.
Визнати такою, що припинена іпотеку за Договором іпотеки №OD12PL00000254 від 28.11.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №4761.
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис №4124736 від 28.11.2006 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 обтяження обєкту нерухомого майна: квартира за адресою: Одеська обл., м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 17, корпус Б, кв. 34 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16666893), накладений на підставі Договору іпотеки від 28.11.2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №4761.
Виключити з Державного реєстру іпотек запис №4157394 від 04.12.2006 року про державну реєстрацію приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 обтяження обєкту нерухомого майна: квартира за адресою: Одеська обл., м. Одеса, просп. Шевченка, буд. 17, корпус Б, кв. 34 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 16666893), накладений на підставі Договору іпотеки від 28.11.2006 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №4761.
Заочне рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідачів, які не приймали участі при розгляді справи, поданої протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 10.12.2018 року.
Суддя Загороднюк В.І.
04 грудня 2018 року