Справа № 444/2325/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6784/17 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Жовкватеплоенерго» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Жовкватеплоенерго» до приватного нотаріуса Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

31 жовтня 2016 року Комунальне підприємство «Жовкватеплоенерго» звернулося в суд з позовом до приватного нотаріуса Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про спонукання до вчинення дій та покладення обов»язку щодо укладення договору. Свої позовні вимоги мотивували такими обставинами. Позивач здійснює виробництво, транспортування і розподіл теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання житлового фонду і об»єктів соціально-культурного призначення в м. Жовква та Жовківському районі. 18 жовтня 2016 року, згідно акта про включення системи теплопостачання КП «Жовкватеплоенерго» було включено опалення в житловому будинку на АДРЕСА_1. 01 листопада 2006 року між КП «Жовкватеплоенерго» та приватним нотаріусом ОСОБА_2 укладено договір № 94 про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно п. 12 вищенаведеного Договору КП «Жовкватеплоенерго» зобов»язалося опалювати нежитлове приміщення площею 34,2 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку на АДРЕСА_1, власником якого є відповідач. Відповідно до п. 4 Договору: «Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом десяти років». У зв»язку із тим, що договір укладений між позивачем і відповідачем припиняє свою дію 1 листопада 2016 року. КП « Жовкватеплоенерго» направило для переукладення 2 (два) примірника Договору № 147 про постачання теплової енергії в гарячій воді, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивачу, у запропоновані в листі за вих.. № 649 від 04.10.2016р. терміни договір оформлений належним чином не повернуто. Однак, як вбачається з отриманого листа за вих. № 209/01-14 від 24.10.2016р., ( вх. № 238 від 26.10.2016р.) відповідач відмовляється від укладення Договору № 147 про постачання теплової енергії в гарячій воді, тому що немає наміру надалі отримувати послуги з централізованого опалення. Відключення від мереж ЦО і ГВП належить до компетенції органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади, який створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП. Умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання переглядаються після затвердження акта комісією. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються, виключно, у міжопалювальний період. Тому, позивач змушений вирішувати питання щодо укладення Договору в примусовому порядку, у зв»язку із тим, що немає законних підстав не опалювати нежитлове приміщення відповідача площею 34,2 кв.м. у житловому будинку на АДРЕСА_1, в яке, як виробник послуг - КП «Жовкватеплоенерго» (згідно рішення виконкому Жовківської міської ради № 588 від 24.11.2005р.) надає послуги з центрального опалення. Просило задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило Комунальне підприємство «Жовкватеплоенерго».

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає неправильним висновок суду першої інстанції відносно форми та змісту (умови) типового договору затвердженого постановою КМУ від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», оскільки відсутній затверджений типовий договір про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії. Звертає увагу на те, що позивач направив відповідачу для переукладення два примірника Договору № 147 про постачання теплової енергії, однак відповідач надіслала у відповідь листа, у якому вона відмовляється від укладення такого договору тому, що не має наміру надалі отримувати послуги з централізованого опалення. Зазначає, що позивач змушений вирішувати питання щодо укладення договору про постачання теплової енергії в гарячій воді в судовому порядку, у зв'язку з тим, що немає законних підстав не опалювати нежитлове приміщення відповідача площею 34,2 кв.м. у житловому будинку на АДРЕСА_1 та відповідачем не надано суду жодного доказу законного відключення від мереж централізованого опалення. Посилається на те, що листом Жовківської міської ради за вих. № 02-14/1052 від 04.10.2016 року ОСОБА_2 отримала відповідь про Порядок відключення, однак з поданих нею актів вбачається, що встановлена законом процедура відключення не дотримана. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

З розпорядження Голови Жовківської районної державної адміністрації від 11.10.2016 року № 605 вбачається, що розпочато подачу теплоносії до об»єктів житлового фонду та інших споживачів з 13 жовтня 2016 року.

01 листопада 2006 року між КП «Жовкватеплоенерго» та приватним нотаріусом ОСОБА_2 укладено договір № 94 про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно п. 12 вищенаведеного Договору КП «Жовкватеплоенерго» зобов»язалося опалювати нежитлове приміщення площею 34,2 кв.м., яке знаходиться в житловому будинку на АДРЕСА_1, власником якого є відповідач.

Відповідно до п. 4 Договору: «Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом десяти років».

ОСОБА_2 являється власником нежитлового приміщення в АДРЕСА_1 площею 34,2 кв.м. згідно договору купівлі-продажу 3/100 частини нежитлового приміщення від 09.06.2006 р. (а.с.11)

КП «Жовкватеплоенерго» направило на адресу ОСОБА_2 проект договору про постачання теплової енергії № 147 від 04.10.2016р., що стверджується листом № 649 від 04.10.2016р.

З отриманого листа за вих. № 209/01-14 від 24.10.2016р., (вх. № 238 від 26.10.2016р.) вбачається, що відповідач відмовляється від укладення Договору № 147 про постачання теплової енергії в гарячій воді, тому що немає наміру надалі отримувати послуги з централізованого опалення.

Відключення від мереж ЦО і ГВП належить до компетенції органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади, який створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання переглядаються після затвердження акта Комісією, а отже лише з цього моменту відповідач буде звільнений від обов»язку оплати послуг з центрального опалення. Роботи з відключення будинку від мереж ЦО і ГВП виконуються, виключно у міжопалювальний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених частиною першою ст. 206 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суд України №6-110цс12, у разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

А відтак, суд правильно взяв до уваги положення ст. 16 ЦК України, згідно якої особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як зобов'язання особи до укладення відповідних договорів.

Доводи апеляційної скарги тотожні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції належним чином надав оцінку, такі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є правильними та ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жовкватеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.