Справа № 640/546/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Муратової С.О.,

за участю секретаря судового засідання Кіріяченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

Встановив:

До Київського районного суду м. Харкова 16.01.2017 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, в якій позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 17.09.2013, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність автомобіль марки та моделі «SUZUKI SX-4», рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_4, тип ТЗ легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 2 ГУМВСУ м. Харкова 28.10.2008, сплативши ОСОБА_3 вартість автомобіля в сумі 90 000 грн.; витребувати у громадянина ОСОБА_2 вказаний автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. ст. 218, 220, 316-319 ЦК України та зазначає, зокрема, що у вересні 2013 року вона вступила в перемови з ОСОБА_3, в результаті яких вони досягли домовленості про те, що ОСОБА_3 передасть їй у власність автомобіль марки та моделі «SUZUKI SX-4», рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_4, тип транспортного засобу легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 2 ГУМВСУ м. Харкова 28.10.2008, через укладання договору купівлі-продажу з відповідним нотаріальним посвідченням. В ході перемовин вони досягли домовленості про ціну договору, яка випливала з вартості автомобіля. В результаті цієї домовленості вони узгодили розмір вартості автомобіля в 90 000 грн. Вказану суму грошових коштів 17.09.2016 вона зняла з особистого рахунку в філії «Харківське ОУ АТ «Ощадбанк» грошові кошти в загальній сумі 90 000 грн. та передала в той же день власнику автомобіля ОСОБА_3, а ОСОБА_3 передав їй у власність автомобіль та надав письмову розписку про те, що він отримав від неї гроші в сумі 90 000 грн. за проданий їй автомобіль. Вказану розписку вона передала співмешканцю її доньки ОСОБА_2 В цей же день ОСОБА_3 запропонував їй укласти договір доручення на керування та розпорядження автомобілем, пообіцявши в подальшому посвідчити угоду купівлі-продажу автомобіля, оскільки на час укладання цієї угоди у нього не було змоги надати необхідні документи. Вона погодилась і за проханням ОСОБА_2, який перебував у цивільному шлюбі з її донькою - ОСОБА_4, надала згоду на оформлення нотаріального посвідченого договору доручення. За цією домовленістю 17.09.2013 був укладений договір доручення, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_3 уповноважив її доньку - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розпоряджатись автомобілем «SUZUKI SX-4» з правом купівлі-продажу, ціни, оренди, страхування, представляти інтереси в усіх судових установах, в державній виконавчій службі України. Довіреність була видана терміном дії до 17.09.2023, з правом повного або часткового передоручення. Після укладання вказаної угоди будь-яких непорозумінь не виникало, її донька та ОСОБА_2 користувались з її дозволу автомобілем на свій розсуд. Але в травні 2016 року ОСОБА_2 розірвав шлюбні стосунки з її донькою, забрав автомобіль «SUZUKI SX-4», обернувши його незаконно у свою власність. На її неодноразові вимоги повернути автомобіль відмовляється. Також вона зверталась і до ОСОБА_3, просила посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу автомобіля, але її звернення залишились без уваги. В результаті договору відповідач передав їй у власність автомобіль, а вона його прийняла у власність, передавши власнику гроші в сумі 90 000 грн. в якості оговореної сторонами договору вартості автомобіля (а.с. 3-5).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2017 вказану цивільну справу визначено до розгляду судді ОСОБА_8. (а.с. 1).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для виправлення недоліків п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, у зв'язку з ненаданням оригіналу квитанції про сплату судового збору (а.с. 13).

16.01.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на автомобіль марки «SUZUKI SX-4», рік випуску 2008, номер шасі НОМЕР_4, тип транспортного засобу легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 2 ГУМВСУ м. Харкова 28.10.2008 (а.с. 24).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без руху, надано заявнику строк для виправлення недоліків п'ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, у зв'язку з ненаданням оригіналу квитанції про сплату судового збору (а.с. 25).

24.01.2017 вказані в ухвалах судді Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 недоліки виправлено, та до канцелярії суду надано оригінали квитанцій про сплату судового збору (а.с. 18, 19).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 02.02.2017 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено (а.с. 29).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_8. від 02.02.2017 відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 31).

З дня отримання суддею ОСОБА_8. до її звільнення відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2032/0/15-18 від 26.06.2018 «Про звільнення судді ОСОБА_8. з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку» зазначена вище цивільна справа не булла розглянута.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.07.2018, вищевказана цивільна справа визначена до розгляду судді Муратовій С.О. (а.с. 149).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2018 прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с. 156).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 вимоги позовної заяви підтримали, просили її задовольнити.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 підтримала позов та викладені в ньому обставини, вказуючи про її фактичне перебування в цивільному шлюбі з ОСОБА_2, який було припинено в 2015р. Зазначала, що на підставі довіреності було придбано за грошові кошти її матері ОСОБА_1 спірний автомобіль, який на теперішній час перебуває у фактичному незаконному володінні ОСОБА_2

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду 27.09.2017 надійшла заява відповідача ОСОБА_3, в якій він просив розглядати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 без його участі, у зв'язку з тим, що до нього ніяких позовних вимог не заявлено, просить винести рішення на розсуд суду (а.с. 98).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 150, 158, 169, 175-176, 183-184, 197, 213), причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватись на підставі довіреності. Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем) безпосередньо третій особі.

Судом встановлено, що згідно довіреності ВТК №131676 від 17.09.2013, зареєстрованої в реєстрі за №4393, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення цією довіреністю уповноважує ОСОБА_4, ОСОБА_2, які можуть діяти незалежно один від одного, бути його представниками перед третіми особами з питань розпорядження належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серія НОМЕР_5, виданого ВРЕР №2 ГУМВСУ Харкова 28.10.2008, автомобілем марки та моделі SUZUKI SX-4, рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6, тип ТЗ легковий седан-в, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованим ВРЕР №2 ГУМВСУ Харкова 28.10.2008. Для чого надає їм право: керувати (користуватися) згаданим автомобілем для виконання зазначених в цій довіреності повноважень, представляти його інтереси в органах нотаріату, на станціях технічного обслуговування та ремонту, ДАІ, комісійних магазинах, в будь-яких страхових компаніях, митницях або у будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з користуванням та розпорядженням автомобілем, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням технічного огляду, технічного контролю, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку або поставити на облік, якщо в тому буде потреба, з обов'язковою сплатою всіх необхідних платежів та податків; одержати відповідні транзитні номери, подавати, одержувати та підписувати необхідні довідки та документи, заяви, в тому числі заяви щодо сімейного стану та прав власності, отримати дублікат реєстраційного документа в разі його втрати або зіпсування; отримати тимчасове реєстраційне посвідчення у разі необхідності, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, в тому числі договори купівлі-продажу, міни, оренди, страхування (в тому числі договори страхування цивільної відповідальності власника ТЗ) та інші (крім дарування) на будь-яких умовах та за будь-яку ціну на власний розсуд, одержувати належні йому за результатами згаданих правочинів грошові суми; у випадку спричинення автомобілю пошкодження одержувати страхові відшкодування від Моторного (транспортного) страхового бюро України або від будь-яких інших страхових компаній, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяної шкоди повіреною особою іншим транспортним засобами під час керування автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в цьому буде необхідність, від його імені правочини про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими правочинами грошові суми, в розмірах згідно із калькуляціями або за домовленостями, представляти інтереси в усіх судових установах (в тому числі апеляційної та касаційної інстанції) з усіма правами, наданими позивачу, відповідачу, потерпілому, отримати присуджене за рішенням суду майно та/або гроші, а також бути його представником в державній виконавчій службі України з усіма наданими законом про виконавче провадження правами, з правом отримувати грошові кошти за виконавчим провадженням, та вчиняти також інші юридично значимі дії, пов'язані з виконанням цій довіреності. Довіреність видано терміном дії до 17.09.2023 з правом повного або часткового передоручення з правом виїзду за кордон (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі: 1) закінчення строку довіреності; 2) скасування довіреності особою, яка її видала; 3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю; 4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність; 5) припинення юридичної особи, якій видана довіреність; 6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності; 7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов'язаний негайно повернути довіреність.

Згідно ч. 1 ст. 249 ЦПК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Даних щодо припинення представництва за вказаною вище довіреністю або скасування цієї довіреності в ході розгляду справи суду не надано.

Відповідно до ст. 218 ЦК України, на яку посилалася позивач на підтвердження своїх позовних вимог, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

В ст. 220 ЦК України визначені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Так, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно пояснень позивача та наданої копії претензії та опису, 28.10.2016 ОСОБА_4 поштою направила ОСОБА_2 претензію від 28.10.2016, в якій зазначила, що ОСОБА_2, згідно договору довіреності від 17.09.2013, укладеного між нею, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як власником автомобілю марки та моделі SUZUKI SX-4, реєстраційний номер НОМЕР_1, отримав в розпорядження та власність вказаний автомобіль. Договір довіреність оплачений особистими грошовими коштами її матері ОСОБА_1 у сумі 90000 грн. Згідно договору їй та ОСОБА_2 надано право розпоряджатися автомобілем на рівних умовах. Однак ОСОБА_2 у односторонньому порядку порушив вказаний договір та самовільно заволодів автомобілем. Просила його у строк до 07.11.2016 повернути їй автомобіль для рівноправної участі у його експлуатації та розпорядженні (а.с. 7, 8).

Дійсно, до позову залучено роздруківку по рахункам за 17.09.2013 ОСОБА_1 в філії «Харківське ОУ АТ «Ощадбанк» про зняття грошових коштів (а.с. 9-10). Також суду надано довідку від 27.07.2017 № 118.22-17/220, видану ОСОБА_1 в тому, що у ТВБВ № 10020/0450 філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» на її ім'я за період з 16.03.2012 по 17.09.2013 були відкриті зазначені в довідці три депозитні рахунки 16.03.2012 у національній валюті на суми 33 000 гр., 33 000 гр., 34 000 гр., кожний з який був закритий 17.09.2013 із сумою зняття відповідно 33 000 гр.; 33 000 гр., 34 000 гр. (а.с. 70).

Також в судовому засіданні за клопотання позивача та її представника допитано свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_4, яка проживала однією сім'єю із ОСОБА_2 , та в 2015 р. вони розійшлися. Матір ОСОБА_4 - ОСОБА_1 хотіла придбати автомобіль для своєї доньки та придбала ОСОБА_4 автомобіль, який в подальшому забрав ОСОБА_2

Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській області від 26.04.2017 №31/20-2049, згідно бази даних, що використовує РСЦ МВС в Харківській області автомобіль SUZUKI SX-4, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_7 28.10.2008 зареєстровано за ОСОБА_3 Перереєстрація транспортного засобу не проводилась (а.с. 217).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 затверджено «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі - Порядок № 1388).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пунктом 8 Порядку № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух», а також транспортні засоби, зібрані (складені) із складових частин серійних транспортних засобів без дотримання вимог зазначеного Закону.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Результат аналізу зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (Постанова Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 662/397/17 провадження № 61-24913св18).

Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_3, тому правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля від 17.09.2013 та витребування у відповідача ОСОБА_2 вказаного автомобіля із зазначених в позові підстав відсутні. Доводи позивача про те, що факт укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля підтверджено довіреністю, не заслуговують на увагу, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала (Постанова Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 662/397/17 провадження № 61-24913св18).

При цьому, довіреність у цій справі видана на двох осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 На позивача така довіреність взагалі не видавалася.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля від 17 вересня 2013 року, витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, 61127, АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, АДРЕСА_3

Третя особа: ОСОБА_4, 61127, АДРЕСА_1.

Суддя С.О. Муратова