Єдиний унікальний номер 225/1048/18 Номер провадження 22-ц/775/1036/2018

Номер провадження 22-ц/775/1036/2018
Доповідач Жданова В.С.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Жданової В.С.,

суддів: Мірути О.А., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини у цивільній справі № 225/1048/18 (суддя Соляник А.В.) за позовною заявою ОСОБА_1 до з ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, повязані із розглядом справи, просила покласти на відповідача.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відмову у видачі судового наказу суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до ч.9 ст.165 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування ) фізичної особи боржника, то суд відмовляє у видачі судового наказу.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 24 квітня 2018 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини і направити справу для продовження розгляду в порядку позовного провадження в суд першої інстанції.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувана ухвала винесена судом з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню по справі. Позивач зазначає, що вона звернулась до суду саме із позовною заявою про стягнення аліментів, при цьому керувалась ст. ст. 174, 175, 177 ЦПК України, якими врегульовані питання стягнення аліментів у позовному провадженні. Право вибору виду звернення до суду належить позивачу. Фактично суд позбавив її права на доступ до суду та права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є ухвала про відмову у видачі судового наказу розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення сторін.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

П. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви і до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилалась на норми ст..ст. 174,175,177 ЦПК України розділу 111 «Позовне провадження».

На ці обставини суд першої уваги не звернув та помилково визначив подану позивачем позовну заяву як заяву про видачу судового наказу і застосував норми ст. 165 ЦПК України , які стосуються видачі судового наказу.

З аналізу норм Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу вбачається, що стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини може відбуватися як в порядку позовного провадження, так і в порядку звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Право вибору виду звернення до суду з питання стягнення аліментів на утри мання дитини є абсолютним та залежить від вибору ініціатора, який по справі має статус позивача або заявника (стягувача).

Одночасно з цим, нормами ЦПК України визначений різний процесуальний порядок розгляду позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини та заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини.

Вбачається, що звернення до Дзержинського міського суду Донецької області було шляхом подання позовної заяви та вмотивоване нормами ст..ст. 23,28,174,175,177 ЦПК України, тому застосування судом першої інстанції ч. 6 ст.165 ЦПК України, якою визначені підстави для відмови у в видачі судового наказу, є безпідставним та перешкоджає подальшому розгляду справи.

У зв'язку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 378, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 24 квітня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: