_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6467/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

25.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.08.2012 року у розмірі 115727,79 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 07.08.2012 року, відповідно якого ОСОБА_2 отримав від відповідача кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути вищевказану суму заборгованості з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.11.2018 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно ч.2. ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував/а.с.42/.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити у позовних вимогах.

При викладених обставинах та з огляду на норми ч.3 ст.211 ЦПК України про те, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.08.2012 року ОСОБА_2 отримав від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» кредит у розмірі 300,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

У порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором в період з 07.08.2012 року по 30.09.2018 року. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 30.09.2018 року та відповідно до розрахунку заборгованості в період з 07.08.2012 року по 30.09.2018 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 4810156,00 грн., яка складається з наступного:

- 102420,22 грн. заборгованість за кредитом;

- 4702610,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5124,89 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, заборгованість до стягнення становить 115727,79 грн., яка складається з наступного:

- 102420,22 грн. заборгованість за кредитом;

- 13307,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 07.08.2012 року по 31.10.2013 рік, відповідно до розрахунку заборгованості.

Суд вважає, що відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Відповідно до ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно до ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника відсотків нарахованих на суму боргу до дня його повернення. Розмір та порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідач свої зобовязання по кредитному договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом, належним чином не виконав, остаточну заборгованість досі не погасив, у звязку з чим і виникла заборгованість перед позивачем.

До відношень, встановлених по кредитному договору також застосовуються положення параграфа 1глави 71 ЦК України(ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно дост. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) -п. 1 ч. 2ст. 258 ЦК України.

Частиною п'ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, також відповідачем надано на адресу суду заяву про відмову у задоволенні позову у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Так, з матеріалів даної цивільної справи вбачається, що позивачем було подано до суду позов 25.10.2018 року, а кредитний договір між сторонами укладено 07.08.2012 року, із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.08.2012 року, виданої АТ «ПриватБанк» часткова заборгованість відповідача за кредитом, процентами, процентами за прострочену заборгованість, нарахованою комісією станом на 30.09.2018 року складає 115727,79 грн., з розрахунку вбачається, що відповідач періодично частково сплачував грошові кошти по кредиту та відсоткам, зокрема останній день сплати відповідачем кредиту відповідно до розрахунку заборгованості є 17.08.2015 року//а.с.4-5//

Вказані обставини свідчать про те, що АТ КБ «ПриватБанк» з 17.08.2015 року було відомо про наявність кредитної заборгованості у відповідача, однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було вжито будь-яких заходів щодо погашення заборгованості по кредиту відповідачем.

Також, у своїй позовній заяві позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, поважних причин пропуску строку не зазначає.

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що з урахуванням положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

За таких обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, яку просить застосувати відповідач у заяві, поданої до винесення судом рішення.

Крім того, у відповідності зі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє у стягненні на користь позивача суми судового збору з відповідача, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.256,257,261,267,1046-1054 ЦК України,Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, ст.ст. 12, 13, 19,81,131,223, 259, 263-265, 273,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Повний текст рішення складений 06 грудня 2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.