Номер провадження: 22-ц/785/102/18
Номер справи місцевого суду: 495/5821/15-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Шабівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до Шабівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено, визначено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті 28.06.2012 року його сестри ОСОБА_4, строком у 6 (шість) місяців після вступу рішення в законну силу задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_3 народився в селі Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області 20.09.1969 року, ідентифікаційниний номер НОМЕР_1, що підтверджується паспортом серії КК № 536468 виданим 09.11.2000 року та дублікатом картки фізичної особи платника податків № 10362 виданого 01.08.2005 року.

ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_5 є сестрою ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії VI-УР № 569813 виданим 10.03.1953 року, актовий запис № 14 та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії I-АГ № 626474 виданим 07.10.1969 року, актовий запис № 121, батьками в яких зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2015 року встановлено факт родинних відносин, а саме що померла 28.06.2012 року ОСОБА_4 є рідною сестрою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.06.2012 року померла сестра ОСОБА_3 ОСОБА_4, що підтверджується виданим 03.07.2012 року Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 305959, актовий запис № 66.

Між тим, після смерті 28.06.2012 року ОСОБА_4, спадкоємець за законом першої черги, її рідний брат ОСОБА_3, не встиг в шестимісячний термін, що встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України, звернутися до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач строк подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори пропустив з поважних причин.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначивши, що своєчасно, у встановлений законодавством строк, він не міг звернутися до нотаріальної контори для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не мав можливості надати копію актового запису про реєстрацію шлюбу між його сестрою ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_10, який був укладений на території Донецької області.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 районної державної нотаріальної контори від 20.06.2015 року за вхід. №1103/02-17, на заяву ОСОБА_3, щодо прийняття спадщини, після померлої 28.06.2012 року ОСОБА_4, повідомлено, що ним було пропущений визначений чинним законодавством України строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Тобто для отримання свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець мав би надати до нотаріальної контори, зокрема, правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно (в даному випадку на земельну ділянку), документи, що підтверджують певний ступінь родинних відносин, свідоцтво про смерть спадкодавця.

Позивач, вирішивши замість звернення до нотаріальної контори звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, не надав правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку площею, свідоцтва про смерть останньої, свідоцтва про народження його сестри.

Пленум Верховного Суду України роз'яснив у п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7, розяснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі, зокрема, за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

В порушення вимог цього Закону, суд першої інстанції не встановив коло спадкоємців, не зробив запит до Білгород Дністровської міської державної нотаріальної контори.

В той час, як вбачається з долучених до апеляційної скарги документів, апелянт ОСОБА_2, яка , також є рідною сестрою померлої, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, як спадкоємець другої черги за законом, вже 09.08.2012 року звернулась у встановлений законом строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, що підтверджується її заявою про прийняття спадщини та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 43164215 від 04.03.2016 року спадкової справи.

Таким чином, позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини без поважних причин, які могли б бути пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення його до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його сестри ОСОБА_4, померлої 28.06.2012 року, а тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані і заслуговують на увагу.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів ,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2015 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Шабівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_12

Повний текст судового рішення складено 13.06.2018 року