ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2645/17 Номер провадження 22-ц/814/682/18Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді-Хіль Л.М.,

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

секретар: Григоришина М.В.,

За участі: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадженням за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2018 року ухваленого під головуванням судді Кривич Ж.О. об 11 год. 03 хв.( повний текст рішення складено 08.10.2018 року) по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, суд-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом в якому просив визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька.

В обгрунтування позову вказував, що його батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, проте він дізнався про це тільки у квітні 2017 року і одразу подав заяву про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через пропуск строку на її прийняття. Хоча теплих стосунків між ними не було, він приблизно один раз на півроку відвідував батька.

Вважав, що ОСОБА_3, одна успадкувала майно померлого як його дружина, умисно не повідомила йому про смерть батька.

Як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначав свою необізнаність про її відкриття, а також хворобу матері, яка потребує постійного догляду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не надано належної оцінки та взято до уваги його тверджень щодо об'єктивності, непереборності, істотності труднощів, які завадили йому у встановлений строк подати заяву на прийняття спадщини.

Вказує, що судом першої інстанції не досліджені та не прийняті до уваги всі обставини справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому за життя належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, полтавської області. Заповіту ОСОБА_6 не залишив.

Місцевим судом також встановлено, що у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини подали дружина спадкодавця ОСОБА_3, а також ОСОБА_7, яка не подала нотаріусу документів на підтвердження родинних стосунків.

Спадкоємцем першої черги за законом є також син ОСОБА_6 - позивач ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу ОСОБА_6 з ОСОБА_8

Як пояснив сам позивач в суді першої інстанції, через неприязні стосунки він не мав тісних контактів з батьком, дідом та бабою, навіть не знав, коли дід та баба померли. Через образу на батька 21 січня 2000 року позивач змінив прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_5 (а.с. 7).

Місцевим судом встановлено, що про смерть батька ОСОБА_5 дізнався у квітні 2017 року від свідка ОСОБА_9, квартира якого розташована поряд з квартирою, де проживав спадкодавець.

12 квітня 2017 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 40), проте у цей же день постановою державного нотаріуса №932/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку (а.с.3).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відсутні поважні причини пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 61-200св18.

Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»судам роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 як в мотивах позовної заяви, так і апеляційної скарги зазначав, що він здійснював догляд за хворою матір`ю у зв'язку з чим пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції на підставі встановлених обставин справи та належним чином оцінених судами доказів, керуючись положеннями статей 1222, 1220, 1269, 1270, 1272 ЦК України про порядок прийняття спадщини, правильно встановив, що причини, на які посилався ОСОБА_5, як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не можуть бути визнані поважними, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судом правильно зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Право на прийняття спадщини не є безмежним, а визначається конкретно визначеним законом строком - протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, який може бути продовжений судом лише за наявності поважних причин.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини позивач не надав.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод, не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 доглядав за хворою матір`ю та у зв'язку з цим і пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки доказів про те, що мати позивача у період з вересня 2016 року по лютий 2017 року включно потребувала постійної сторонньої допомоги суду не надано.

Будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у позивача перешкод, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій, матеріали справи не містять

Доводи скаржника не є визначальними, та враховуючи загальноприйняті норми поведінки мав можливість цікавитися життям та здоров'ям спадкодавця та знаючи про його смерть - реалізувати у передбачений законом строк та порядок своє право на вступ у спадщину.

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч.1 п.1, ст. 375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді: С. А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин