Справа №442/7430/18
Провадження №2/442/2329/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

03 грудня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

02.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такими, що втратив право користування квартирою № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області.

В обґрунтування позову посилається на те, що їй на праві власності належить квартира № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області, в якому окрім неї ще є зареєстрованим її брат ОСОБА_4, місце перебування та проживання якого їй невідоме. Зазначає, що через те, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги, а також те, що факт його реєстрації перешкоджає їй вільно розпоряджатись своїм майном. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача в її будинку створює їй перешкоди в користуванні її майном, а тому змушена була звернутись з даним позовом до суду який просить задовольнити.

02.11.2018 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 14.11.2018 року.

Ухвалою від 07.11.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Представник представника позивача адвокат ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак, на розгляд справи відповідач не зявився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки учасники справи в судове засідання не зявились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що позивачці ОСОБА_3 надана жила площа в гуртожитку на період її роботи на посаді повара в ЖКО Стебницького калійного заводу, а саме: кімната № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області, що підтверджується ордером № 188 від 09.11.1988 року, на право зайняття жилої площі в гуртожитку.

Відповідно до форми № 17 вбачається, що в квартирі № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області є зареєстрованими позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4

Натомість, згідно акту виданого ДП «Стебниккомунсервіс» за № 11 від 22.07.2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4, який є зареєстрованим в кімнаті № 1, що в секторі № 20, в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області, по даній адресі не проживає, на час перевірки в кімнаті останній був відсутнім, його особистих речей та майна в кімнаті немає. Зі слів сусідів та власника кімнати стало відомо, що ОСОБА_4 по даній адресі не проживає з 2010 року.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_4 у кімнаті № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області, яка надана позивачці ОСОБА_3 на період її роботи на посаді повара в ЖКО Стебницького калійного заводу.

Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Повага до права людини на житло закріплена у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини та відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно із статтею 4 ЖК Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає, зокрема, жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд).

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сімї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сімї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від предявлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і повязані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у звязку з вибуттям наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач ОСОБА_4 не проживає у житлі яке надано позивачу понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати такими, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратив право користування квартирою № 1, в секторі № 20, що в будинку № 21, на вул. Симоненка в м. Стебнику Львівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено - 03 грудня 2018 року.

Головуюча - суддя: Курус Р.І.