Дата документу 04.12.2018 Справа № 332/3474/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 332/3474/17

Провадження №22-ц/807/108/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів Бєлки В.Ю., Дашковської А.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року в складі судді Мєркулової Л.О. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначав, що 04 липня 2017 року о 9 год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом MAN L 2000, державний номер НОМЕР_1 в м. Запоріжжя по вул. Каховській біля будинку № 36, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21053, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 серпня 2017 року в справі № 334/4561/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року апеляційна скарга потерпілого задоволена частково та постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя змінена в частині встановлення обставин щодо відсутності травмованих під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з довідкою КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» від 05.07.2017 року ОСОБА_1 відвідав травмпункт, та йому встановлено діагноз: «ушиб н/губы, ушиб грудной клетки, ушиб мягких тканей лица».

Зазначає, що на підставі рентгену грудної частини йому встановлений консолідований перелом в грудній клітці.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він був змушений здійснити евакуацію свого транспортного засобу та оплатити послуги евакуатора. Вартість цих послуг склала 600 грн. Евакуація транспортного засобу здійснена фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4

У зв'язку з ДТП він змушений був пройти медичне обстеження та купувати ліки для відновлення свого здоров'я. Згідно з касовими чеками він витратив на медикаменти 1658,10 грн.

Завдані відповідачем травми завдали йому больових відчуттів, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 27200 грн. та складається з наступних складових: за завдані больові відчуття та нервовий стрес під час вчинення самого ДТП в сумі 8000 грн.; за больові відчуття з часу проходження медичного огляду та лікування до рентгенівського огляду в сумі 8000 грн.; за тяжкий нервовий та психологічний стан, що полягав у пригніченості під час лікування та бігання по аптекам в сумі 3200 грн.; за больові відчутті з часу лікування та рентгенівського огляду до дати подання позовної заяви в сумі 8000 грн.

Таким чином, загальна сума позовних вимог становить 29 458,10 грн. і складається з: моральної шкоди - 27200 грн., витрат на медикаменти - 1658,10 грн.; послуги евакуатора - 600 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на його користь завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду у розмірі 29 458,10 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду в розмірі 11 800, 00 грн., яка складається з моральної шкоди в розмірі 11 200, 00 грн. та витрат на послуги евакуатора в розмірі 600, 00 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що погоджується з судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення витрат на медикаменти в розмірі 1658, 10 грн., щодо стягнення моральної шкоди за больові відчуття з часу проходження медичного огляду та лікування до рентгенівського огляду в сумі 8 000, 00 грн., щодо стягнення моральної шкоди за больові відчуття з часу лікування та рентгенівського огляду до дати подання позовної заяви в сумі 8 000, 00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги стосовно стягнення з відповідача 11 800, 00 грн. зазначає наступне. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач був змушений здійснити евакуацію свого транспортного засобу та оплатити послуги евакуатора вартістю 600, 00 грн. За матеріалами справи при дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримала механічні пошкодження. Суд в рішенні не вказав, з яких підстав не задовольнив зазначені позовні вимоги. Крім того, суд не зазначив, з яких підстав відмовлено в задоволені моральної шкоди за больові відчуття під час дорожньо-транспортної пригоди та за пригнічений і нервовий стан (а.с. 103-106).

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначає наступне. В позовній заяві ОСОБА_1 просив стягнути завдану дорожньо-транспортною пригодою шкоду в розмірі 29 548, 10 грн., в яку входили витрати на послуги евакуатора, проте окремої позовної вимоги про стягнення витрат на послуги евакуатора заявлено не було. Крім того, ОСОБА_1 на підтвердження витрат на послуги евакуатора посилається на товарний чек № 144 від 04.07.2017 року, хоча товарний чек видається саме на товар (річ), а не послугу. Вимоги про стягнення моральної шкоди не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Також звертає увагу, що в апеляційній скарзі зменшено розмір позовних вимог ( а.с.129-133).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 13.09.2018 року справу передано у провадження судді Бєлки В.Ю..

Ухвалами Апеляційного суду Запорізької області від 27 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду з урахуванням вимог абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», де передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 10.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження вищезазначеною колегією суддів та призначено до розгляду в Запорізькому апеляційному суді.

Відповідач та його представник до суду апеляційної інстанції не з'явилися, повідомлені про місце та час розгляду справи згідно до вимог ч.5 ст.130 ЦПК України, якою передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 був присутній в судовому засідання, призначеному на 20 листопада 2018 року, яке було відкладено за заявою позивача ОСОБА_1 та отримав судову повістку на судове засідання, призначене на 04 грудня 2018 року ( а.с.139).

Будь-яких заяв або клопотань від відповідача та його представника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, враховуючи положення ч.2 ст.. 372 ЦПК України, ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, зазначив про те, що позивачем не надано доказів для підтвердження моральної шкоди у визначеному ним розмірі, тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, стягнув моральну шкоди на користь позивача в розмірі 1 000, 00 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок зроблено судом без належного з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, належної оцінки наданих ними доказів.

Судом встановлено, що 04 липня 2017 року о 9-15 годині ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом MAN L 2000, державний номер НОМЕР_1 в м. Запоріжжя по вул. Каховській біля будинку № 36, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 21053, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя про адміністративне правопорушення від 04.08.2017 року визнано ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 11).

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2017 року щодо ОСОБА_3 змінено. Виключено з мотивувальної частини постанови суду посилання про відсутність травмованих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.07.2017 року о 09 годині 15 хвилин за участі водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1

В решті постанову залишено без змін (а.с. 12).

Згідно змісту ч.4, 5 та 6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, та аналогічні доводи містяться в апеляційній скарзі, позивач зазначав, що моральна шкода, у тому числі полягає у його больових відчуттях під час дорожньо-транспортної пригоди та пригніченому і нервовому стані, яку він оцінює в 11200грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ст..ст.77,80 ЦПК України).

Згідно довідки з КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої допомоги м. Запоріжжя» від 05.07.2017 року ОСОБА_1 звертався до травмпункту і йому встановлено діагноз: «забій н/губи, забій м'ягких тканин обличчя, забій грудной клітини» (а.с. 16).

Із копії вкладного листа до історії хвороби б/н ОСОБА_1 вбачається, що при рентгенівському дослідженні 23.08.2017 року у останнього: пошкоджень кістних тканин ребер не виявлено; при рентгенівському дослідженні грудини встановлено консолідований перелом в/з тіла грудини (а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Колегія суддів, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, обставини справи, характер отриманих позивачем в результаті ДТП тілесних ушкоджень, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, заподіяння позивачу душевних страждань, пов'язаних з протиправною поведінкою , проте не навмисними діями відповідача, виходячи при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди із принципу розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до висновку за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, визначивши справедливу компенсацію моральної шкоди позивачу на загальну суму 8000грн.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення вартості послуг евакуатора, виходячи з наступного.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року встановлено, що транспортні засоби, в тому числі ВАЗ 21053, д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження в результаті ДТП, яка сталася 04.07.2017 року о 09 год. 15 хв. в м. Запоріжжя по вул. Каховська, біля будинку № 3б (а.с. 12).

Матеріали справи містить копію товарного чеку № 144 від 04 липня 2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 600, 00 грн. за транспортну послугу «Евакуатор» за маршрутом зуп.. Каховська до вул. Алюмінієвої, після ДТП, авто 21053, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 13).

Згідно з копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця Серія НОМЕР_5 ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 15).

З копії свідоцтва платника єдиного податку Серія НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_4 є платником єдиного податку щодо видів господарської діяльності: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, вантажний автомобільний транспорт (а.с. 14).

Таким чином, евакуація автомобіля 21053, державний номер НОМЕР_2 була здійснена в день ДТП, а також з місця ДТП.

У відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідачем не спростовано необхідність евакуації автомобіля ВАЗ 21053, д.н.з НОМЕР_2 з місця ДТП.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за послуги евакуатора в розмірі 600, 00 грн., які підтверджені належними доказами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 263 ЦПК України не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 376 ЦПК дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат за послуг евакуатора та визначення розміру моральної шкоди та прийняття постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою, а саме витрат за послуги евакуатора в розмірі 600, 00 грн. та часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в загальній сумі - 8 000 грн. В решті судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 серпня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат за послуг евакуатора та визначення розміру моральної шкоди та прийняти постанову наступного змісту:

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.п.н. НОМЕР_3) на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (і.п.н. НОМЕР_4) витрати за послуги евакуатора в розмірі 600, 00 грн. та моральну шкоду на загальну суму 8 000 грн. ( вісім тисяч гривень ).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 грудня 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка