Номер провадження: 22-ц/785/5972/18
Номер справи місцевого суду: 501/341/18
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 04 травня 2018 року про повернення заяви в цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами в цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів у наказаному провадженні, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2018 року ОСОБА_3 подала заяву про стягнення аліментів у наказному провадженні вимагаючи стягнути з ОСОБА_2 аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з звернення до суду до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2).

Судовим наказом від 26 лютого 2018 року, виданим Іллічівським міським судом Одеської області по справі №501/341/18 стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини та судовий збір (а.с. 15).

02 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та просить суд скасувати судовий наказ від 26.02.2018 року в частині покладання на нього сплати судових витрат. Заявник мотивує свою заяву тим, що він є учасником бойових дій (а.с. 21). Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 04 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було визнано неподаною та повернуто заявнику відповідно до ст. 185 ЦПК України у зв'язку з тим, що заявником було не усунуто недоліки поданої заяви (а.с. 31).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 04.05.2018 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу Апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, оскільки сторона боржника звільнена від сплати судового збору, так як є учасником бойових дій. Підтвердженням наявності статусу учасника бойових дій є відповідне посвідчення учасника бойових дій, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 35-36).

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції виходив з того, що заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без руху, заявнику вказано про необхідність сплатити судовий збір за подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та роз'яснено, що його заява про перегляд судового рішення не пов'язана з порушенням його права, як учасника бойових дій щодо його соціального захисту, а виникає з сімейних відносин. В зв'язку з тим, що заявником не були усунуті недоліки його заяви у встановлений судом строк, суд першої інстанції вирішив визнати неподаною та повернути заяву. Проте повністю погодитись з таким застосуванням норм процесуального права не можна зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.02.2018 року Іллічівським міським судом Одеської області було видано судовий наказ по справі №501/341/18, стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини та судовий збір (а.с. 15).

02.04.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, якою просив суд скасувати судовий наказ від 26.02.2018 року в частині покладання на нього сплати судових витрат. Заявник мотивував свою заяву тим, що він є учасником бойових дій (а.с. 21).

Вказана заява 06.04.2018 року була залишена без руху судом першої інстанції в зв'язку з несплатою судового збору, та, як було вище зазначено, суд першої інстанції роз'яснив заявнику, що подана заява не пов'язана з порушенням права позивача саме як учасника бойових дій, а виникає з сімейних відносин (а.с. 26-27). 02.05.2018 року заявник подав до суду позицію стосовно ухвали суду від 06.04.2018 року в якій вказав, що вважає, що в п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» мова йде про всі права особи, яка є учасником бойових дій, у всіх судових інстанціях в незалежності від статусу особи, який вона займає в процесі (а.с. 29). Ухвалою від 04.05.2018 року суд першої інстанції визнав неподаною та повернувся заяву в зв'язку з невиконанням ухвали від 06.04.2018 року про залишення заяви без руху з мотивів несплати судового збору (а.с. 31-32).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-VIII (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) були внесені зміни, зокрема, у статтю 5 Закону України «Про судовий збір», а саме: відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Необхідно звернути увагу на те, що п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права..

Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності (передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити будь-який ризик свавілля), ясності і недвозначності і правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не включає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в першу чергу пов'язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв'язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Отже, до 01 вересня 2015 року надання пільг по сплаті судового збору ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було унормоване частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом якої, такі пільги надавалися у випадках, коли спір виник з відносин, що врегульовані безпосередньо цим Законом, однак, з 01 вересня 2015 року правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року в справі № 572/2088/17.

Отже, з врахуванням наведеного, апеляційний суд звертає увагу на те, що положення законодавця, яке міститься в п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не повинно звужено тлумачитись, оскільки не містить жодних обмежень застосування щодо категорій справ, сторонами в яких є учасники бойових дій, так само як і щодо реалізації конкретних прав учасника бойових дій. Таким чином, зважаючи на вище зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково було визнано неподаною та повернуто заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з мотивів несплати судового збору, оскільки на заявника розповсюджується дія п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як підстава для звільнення його від сплати судового збору, а тому, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 04 травня 2018 року про повернення заяви - скасувати. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік

10.12.2018 року м. Одеса