Номер провадження 2/754/201/18
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.

секретаря судового засідання: Двірко Т.В.,

за участі: представника позивача: Бурлака І.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про стягнення коштів в розмірі 9238,99 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що в Деснянському районному центрі зайнятості з 01.12.2014 року по 22.06.2015 року на обліку перебувала ОСОБА_2 Відповідач подала до Деснянського районного центру зайнятості заяву від 01.12.2014 року з проханням надати статус безробітної. В вищезазначеній заяві відповідач вказала, що вона не має постійного заробітку або тимчасового заробітку, в т.ч. за договорами цивільно-правового характеру, не належить до громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Наказом Деснянського РЦЗ від 03.12.2014 року №НТ141203, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», відповідачу був наданий статус безробітної з 01.12.2014 року, а також, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», була призначена допомога по безробіттю з 08.12.2014 року. В процесі звірки, було встановлено, що відповідач в період реєстрації та перебування на обліку, як безробітної надавала послуги в ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» , з 04.03.2013 року по 27.03.2015 року та отримала дохід. За результатами перевірки складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №74 від 22.06.2015 року. Отже, відповідач порушила чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості як безробітної, хоча була ознайомлена з ним, що засвідчила власним підписом. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно довідки-розрахунку від 13.07.2015 року № 2843 відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 01.12.2014 року по 12.06.2014 року розмірі 9238,99 грн. Відповідачу було надіслано лист-повідомлення № 23-4161 від 13.07.2015 року, про необхідність добровільно повернути незаконно отримані кошти, однак на даний час кошти відповідачем не повернуті. Несплата вищевказаної суми наносить шкоди державі, оскільки перешкоджає Київському міському центру зайнятості в повному обсязі убезпечувати соціальний захист громадян шляхом виплати допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у передбачених законодавством випадках.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вказуючи на те, що надавала до Київського міського центру зайнятості лист з вимогою про дострокове розірвання договору №22850861 про надання послуг від 04.03.2013 року. Про те, що ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» на її вимогу не розірвало з нею договір їй відомо не було, крім того матеріали справи не містять доказів того, що вона отримувала дохід під час перебування на обліку в Деснянському районному центрі зайнятості під час отримання нею допомоги по безробіттю.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов'язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Згідно ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Судом встановлено, що 01.12.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного центру зайнятості Київського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітної та призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Деснянського районного центру зайнятості від 03.12.2014 року №НТ141203, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», відповідачці був наданий статус безробітної з 01.12.2014 року, а також, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22 та п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», була призначена допомога по безробіттю з 08.12.2014 року

В процесі звірки, було встановлено, що відповідач в період реєстрації та перебування на обліку, як безробітної надавала послуги в ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» , з 04.03.2013 року по 27.03.2015 року та отримала дохід.

За результатами перевірки складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №74 від 22.06.2015 року, яким встановлено факт перебування ОСОБА_2 в трудових відносинах з ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн». ОСОБА_2 заробітну плату не отримувала , але з 04.03.2013 року по 27.03.2015 року надавала послуги за цивільно-правовим договором №22850961 від 04.03.2013 року. З 28.03.2015 року договір розірвано.

Згідно довідки-розрахунку від 13.07.2015 року № 2843 відповідач отримала допомогу по безробіттю за період з 01.12.2014 року по 12.06.2014 року у розмірі 9238,99 грн.

Відповідачу було надіслано лист-повідомлення №23-4161 від 13.07.2015 року, про необхідність добровільно повернути незаконно отримані кошти, однак на даний час кошти відповідачем не повернуті.

Згідно ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до договору №22850861 про надання послуг від 04.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ДП «Ейвон Кометікс Юкрейн».

Згідно п. 10.6 вказаного договору сторони підтвердили, що даний договір може бути розірваний (припинений) в односторонньому порядку будь-якою із сторін шляхом направлення іншій стороні відповідного повідомлення будь-яким із способів, передбачених статтею 11 договору не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати розірвання договору. При цьому, замовник надає виконавцю винагороду, розраховану в порядку і на умовах даного договору, за послуги, фактично надані виконавцем до розірвання договору.

Як на доказ розірвання договору цивільно-правого характеру позивачкою було надано копію письмового повідомлення від 27.11.2014 року адресованого нею генеральному директору ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» Таковенко К.О., у якому вона повідомила про свій намір припинити дію договору про надання послуг від 04.03.2013 року, що був укладений між ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» та ОСОБА_2

Однак, направлення позивачкою повідомлення про намір припинити договір цивільно-правового характеру не є рівнозначним юридичному факту його розірвання (припинення).

Отже, вбачається, що перебуваючи у трудових відносинах з ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» за договором цивільно-правового характеру про надання послуг відповідач не повідомила про це позивача.

Крім того, позивачем в обґрунтування своєї позиції до матеріалів справи долучено акти-прийому передачі послуг, які укладені 30.09.2014 року, 02.12.2014 року між ОСОБА_2 та ДП «Ейвон Кометікс Юкрейн».

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 цього Закону.

За положенням ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Оскільки за час перебування відповідачки на обліку у Деснянському районному центрі зайнятості відповідачка порушила чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості як безробітної та не повідомила про це Деснянський районний центр зайнятості, жодним чином не спростовувала доводів позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безпідставно отримала допомогу по безробіттю за період з 01.12.2014 року по 22.06.2015 року у сумі 9238,99 грн.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн..

Керуючись ст.ст. 2, 3, 22, 23, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Київського міського центру зайнятості до ОСОБА_2, про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості 9238,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київського міського центру зайнятості 1378, 00 грн. суму сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Сторони по справі: позивач - Київського міського центру зайнятості, , місце знаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 47-Б;

Відповідач - ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: 02232, АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 04.05.2018 року.

Суддя: Н.Г. Таран