ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/417/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" січня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в порядку ст. 383 (447) ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк».

Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» по минуванню п»яти років з часу виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 березня 2011 року про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 91 162 долари 74 центи США та 15 120 грн. 10 коп., постановою від 07 квітня 2017 року повтороно відкрито виконавче провадження щодо стягнення з нього на користь вказаного стягувача 48 721 долар 54 центи США та 13 300 грн. 10 коп. -заборгованості за вказаним рішенням суду. Вважає, що стягувачем пропущений строк звернення виконавчого листа до виконання, а дії державного виконавця, який вчинив процесуальну дію щодо відкриття виконавчого провадження суперечать п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ст. 12 вказаного закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред»явлені до примусового виконання протягом трьох років, й виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред»явлення, якщо, зокрема, пропущено встановлений законом строк пред»явлення виконавчого документа до виконання. Окрім того вході виконання виконавчого листа державним виконавцем вчинено ряд виконавчий дій, зокрема: постановою від 02 листопада 2017 року накладено арешт на його кошти, постановою від 10 травня 2017 року - накладено арешт на його майно як боржника. Зважаючи на те, що незаконність винесення державним виконавчем постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2017 року потягло за собою вчинення вказаних виконавчих дій, просить визнати такі дії незаконними та їх скасувати як похідні від незаконно постановленого рішення про відкриття виконавчого провадження. За наслідками виконання рішення суду про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування вчинених ним процесуальних дій, просить зобов»язати державного виконавця виконавчий документ разом із постановою про закінчення виконавчого провадження надістати до суду, який його видав.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з тих же підстав та просив її задовольнити, тим самим, поновивши його права як боржника в межах виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Спектор М.О., діюча на підставі довіреності від 03 січня 2018 року, доводи скарги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відсутність порушених прав боржника в ході проведення виконачих дій.

Представник стягувача Белименко О.В., діюча на підставі довіреності від 13 вересня 2016 року, доводи скарги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, вважаючи відсутніми підстави для задоволення скарги.

Вислухавши скаржника, державного виконавця, стягувача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, з урахуванням матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца В.С. з 07 квітня 2017 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-195/11, виданого 14 вересня 2011 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення цього ж суду від 15 верезня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» 91 162 долари 74 центи США та 15 120 грн. 10 коп. в частині стягнення 48 721 доларів 54 центи США та 13 300 грн. 10 коп., відкрите на підставі заяви стягувача в межах строку пред»явлення виконавчого листа до виконання (а.с.39-66, матеріали виконавчого справдження), оскільки відбулось переривання цього строку в 2013, 2014, 2015 та 2016 роках.

Так, на підставі вказаного рішення суду Дарницьким районним судом м. Києва ПАТ «Укргазбанк» видано виконавчий лист, й у межах строку пред»явлення виконавчого документа до виконання, стягувач звернувся із завою про відкриття виконавчого провадження до Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за наслідками якого відкрито виконавче провадження ВП 30449679, й вході проведення виконавчий дії було реалізовано предмет іпотеки, на який за рішенням суду звернено стягнення, що не спростовується скаржником.

За наслідками примусової реалізації предмета іпотеки на рахунок ПАТ «Укргазбанк» надійшли кошти в сумі 341 052 грн. 58 коп., які були зараховані: 1 820 грн. 00 коп. - на погашення судових витрат та 339 232 грн. 58 коп., що становить 42 441 долар 20 центів США, - на погашення заборгованості за кредитним договором. Іншого майна, за рахунок якого можливо було повністю виконати рішення суду, державним виконавчем не виявлено, на підставі чого й у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повернуто стягувану згідно постанови від 19 червня 2013 року (а.с. 32).

П. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувану відбувається у випадку, зокрема, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього закону заходи щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними. Поверення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього закону (ч.5).

Враховуючи передбачене законом право повторно пред»явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом, й частвоке виконання рішення суду, стягувач повторно пред»являв виконавчий лист до виконання в 2014, 2015, 2016 роках та в 2017 році.

Так, постановами державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 червня 2014 року на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (провадження ВП 39438313), від 21 квітня 2015 року (провадження ВП 45229274, від 24 червня 2016 року (провадження ВП 50517702) (а.с.33, 34, 35), виконавчий документ повертався стягувачу.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час вчинення процесуальної дії, визначено, що строки пред»явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред»явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред»явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відтак вважати, що державним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» прийнято до виконання виконавчий лист згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2017 року поза межеми строку звернення виконавчого листа до виконання, - є безпідставним, оскільки відбулось переривання цього строку в 2014, 2015, 2016 роках та в 2017 році, відповідно безпідставними є й похідні вимоги скаржника про вчинення державним виконавцем ряду виконавчий дій в межах оспорюваного виконавчого провадження, зокрема: постанови від 02 листопада 2017 року про накладення арешту на кошти боржника, постанови від 10 травня 2017 року - про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії/бездіяльнсть державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав стягувача як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 320 (триста двадцять) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Коренюк А.М.