Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2496/18

Номер провадження: 2/511/929/18

10 грудня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі Ніколас С.О.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим.

В позові зазначила, що з 2002 року проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від спільного життя мають дітей: малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відношення припинено. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сімєю і продовжувати подружні стосунки. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, нехтування відповідачем сімейними цінностями. Посилаючись на дані обставини, позивач просить її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розірвати шлюб з ОСОБА_2 Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Шишова».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявися, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином., надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 28.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 99 (а.с.5)

Від спільного життя мають дітей: малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження, наявними в матеріалах справи. (а.с.6;7)

Сторони припинили подружні відносини і однією сімєю не проживають з січня 2016 року.

Причиною розпаду сімї є протилежні погляди на шлюб та сімю, нехтування відповідачем сімейними цінностями.

Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно.

Відповідач позовні вимоги визнав цілком і беззаперечно, про що надав суду відповідну заяву. (а.с.22).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Спору щодо поділу майна подружжя та місця проживання дитини не має.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу «Шишова».

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст.114Сімейного кодексуУкраїни - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115Сімейного кодексуУкраїни - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 704,80грн. покладаються на позивача.

На підставі ст.105ч.3,110,112,113,115Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, 141, ч. 3 ст. 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Маслова), ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 28.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 99, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку - ОСОБА_2, жінці - ОСОБА_2.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук