Справа № 461/6572/18
УХВАЛА

іменем України

"05" грудня 2018 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Старий Львів», Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Старий Львів», Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, в якому просить зобов'язати ОСОБА_3, власника квартири №7 на пл. Ринок, 44 у м. Львові, за власні кошти, привести квартиру №7 у відповідність до технічного паспорта (поверхового плану) та документів, які підтверджують право власності, а саме: демонтувати самовільно влаштований камін в приміщенні під літ. 7-5, демонтувати самовільно добудовані за рахунок площі подвір'я веранду, сходові марші та самовільно влаштовані шляхом виїмки ґрунту підвальні приміщення в межах веранди та квартири з влаштованими в них вікнами та дверима зі сторони дворового фасаду будинку №44 на пл. Ринок у м. Львові.

Позовні вимоги мотивовано тим, що комісією ЛКП «Старий Львів» 11 червня 2018 року складено акт обстеження технічного стану квартири №7на пл. Ринок, 44 у м. Львові, про те, що відповідачем здійснено перепланування квартири з встановленням каміну та добудовою веранди у подвірї будинку, виїмку грунту та захоплення підвалів, встановлення дверей та вікон. Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27 червня 2018 року №180 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району про приведення квартири відповідача у відповідність до технічного паспорта. Відповідач не виконує розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27 червня 2018 року №180 та не приводить свою квартиру до попереднього стану. Просить позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача в судовому засідання заявив клопотання про закриття провадження у справі, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача щодо вирішення даного клопотання поклався на розсуд суду.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути клопотання про закриття провадження у відсутності третіх осіб, які повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, які є достатніми для прийняття рішення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Адміністративною справою у розумінні пункту 1, 2 частини першої статті 4 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір , у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобовязує надавати такі послуги виключно субєкта владних повноважень, і спір виник у звязку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або ьхоча б одна сторона є субєктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у звязку із порушенням її прав у такому процесі з боку субєкта владних повноважень або іншої особи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Відповідно до підпункту 3 пункту «б» частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування».

Відповідно до статті 7 вказаного Закону державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 4.50., 4.57. Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 01 листопада 2016 року №977, до повноважень районної адміністрації належить розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом, щодо фактів самовільного будівництва (погодження, приведення до попереднього стану, демонтажу тощо); звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва та інших справ, які виникають в процесі здійснення наданих районній адміністрації повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом, у якому просить суд зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти привести квартиру у відповідність до технічного паспорта, мотивуючи тим, що будівельні роботи здійснено відповідачем без необхідних дозвільних документів та з недотриманням вимог Закону України «Про архітектурну діяльність», Закону України «Про охорону культурної спадщини» та підзаконних актів.

Отже, спірні правовідносини в цій справі обумовлені реалізацією позивачем передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» делегованих повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності. Здійснення такого державного контролю означає обов'язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб'єкта, що свідчить про владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спір, який є предметом даного розгляду є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинної будівництва та реконструкції квартири та усунення порушень шляхом приведення її до попереднього стану. Справа за позовом такого суб'єкта належить до компетенції адміністративних судів.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду висловленою у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №1519/2-787/11.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у суд своє ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та предмет позову, позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради за предметною юрисдикцією підсудний окружному адміністративному суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

За правилами ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Крім того, згідно ч.2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір з у розмірі 1762,00 грн., згідно платіжного доручення №437 від 09 серпня 2018 р. /а.с. 3/.

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, то з урахуванням вищезазначеного, судовий збір у сумі 1762,00 грн. необхідно повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 4, 8-14, 19, 141, 255, 256, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача ОСОБА_5 про закриття провадження у справі задоволити.

Провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Львівського комунального підприємства «Старий Львів», Львівської міської ради, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради про зобовязання до вчинення дій - закрити.

Роз`яснити Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради, що за предметною юрисдикцією позов підсудний окружному адміністративному суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Повернути Галицькій районній адміністрації Львівської міської ради судовий збір, сплачений згідно платіжного доручення №437 від 09 серпня 2018 року у розмірі 1762,00 грн.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зубачик Н.Б.