Справа № 344/5013/18
Провадження № 2/344/2863/18
У Х В А Л А

23 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Татарінова О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

19.04.2018 року подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах суми позовних вимог про стягнення 1029330,59грн. заборгованостві по кредитному договору № 014/0031/84/36070 від 14.10.2005 року арешт на майно та грошові кошти відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заявник в заяві зазначив, що існує реальна загроза ухилення відповідачів від виконання рішення суду шляхом відчуження належного їм майна, зняття коштів з банківських рахунків, передачі майна в заставу (іпотеку) третім особам, що в свою чергу об'єктивно загрожуватиме виконанню рішення суду у випадку задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Враховуючи вищенаведене, вимога про забезпечення позову підлягає до задоволення шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, в межах суми позовних вимог.

Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150, ст. 151, ч. 10 ст. 153, ст. 154, ч. 1ст. 157, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно відповідачів: ОСОБА_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н- НОМЕР_1, ОСОБА_3, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н- НОМЕР_2, ОСОБА_4, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, і/н- НОМЕР_3, та ОСОБА_5, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, і/н-, в межах суми позовних вимог про стягнення 1029330,59грн. заборгованості по кредитному договору № 014/0031/84/36070 від 14.10.2005 року .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред'явлення ухвали до виконання три роки.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А.Татарінова