Справа № 161/3403/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Черняк В.В.
Провадження № 22-ц/773/376/18 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з - Вергун Т.С.,

з участю:

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 25 січня 2018 року позов ОСОБА_4 в даній справі задоволено.

Постановлено визнати недійсним договір б/н від 17.03.2008 року про надання ОСОБА_4 кредиту в розмірі 3000 доларів США у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку.

Стягнуто з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в користь позивача ОСОБА_4 692, 70 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, а тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, представник позивача апеляційну скаргу заперечив і просив скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 не підписував оспорюваний кредитний договір б/н від 17.03.2008 року з ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому суд прийшов до висновку, що вказаний правочин відповідно до положень статті 215 ЦК України слід визнати недійсним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим в справі обставинам та нормам матеріального права.

Із матеріалів справи убачається, що 17.03.2008 року від імені ОСОБА_4 у документі, а саме в заяві № 047306633/084791678 на видачу платіжної картки з кредитним лімітом в сумі 3000 доларів США, поставлений підпис. Вказана заява від імені ОСОБА_4 на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», що разом з Правилами надання банківських послуг та тарифами складає кредитний договір (т.1, а.с.5-9).

Висновком судової почеркознавчої експертизи № 1597 від 11.04.2016 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4, розташовані після слова «Підпис» та в графі «Підпис клієнта» на зворотній стороні заяви № 047306633/084791678 від 17.03.2008 року на видачу платіжної картки з кредитним лімітом в сумі 3000 доларів США, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням справжніх підписів ОСОБА_4 (т.1,а.с.147-148).

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 не підписував заяву на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», що разом з Правилами надання банківських послуг та тарифами складає кредитний договір.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в даній справі, оскільки позивач ОСОБА_4 оспорюваний кредитний договір б/н від 17.03.2008 року не підписував і волевиявлення щодо укладення цього правочину у нього не було, що є відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що місцевим судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано тієї обставини, що по кредитній картці проводилося погашення кредиту, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме позивачем ОСОБА_4 здійснювалися погашення кредиту по даній кредитній картці.

Також не заслуговують на увагу колегії суддів посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач ОСОБА_4 не зміг пояснити, яким чином 17.03.2008 року в ПАТ КБ «ПриватБанк» опинилися копії його документів для отримання кредиту. Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень, наданих позивачем в суді першої інстанції, копії зазначених документів ним було надано працівникам банку з наміром оформити кредитний договір, в укладенні якого банк йому відмовив, а тому пакет документів, необхідних для укладення договору, так і залишився в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді