КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/2491/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Потабенко Л.В.
Унікальний №372/6276/13-ц Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ПанченкаМ.М.

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_3 і просило ухвалити рішення, яким достроково стягнути з відповідача кредитну заборгованість, яка утворилась станом на 10.06.2013 року, у сумі 6.562 грн.17 коп., що складається із залишку заборгованості за кредитом у сумі 4.094 грн.64 коп. та суми несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 2.467 грн.53коп.

Позивач зазначав, що 08.06.2007 року укладено кредитний договір за №007/568/07/1 між кредитором ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та позичальником ОСОБА_3 про кредитування поточного рахунку (овердрафт).

На виконання умов зазначеного договору Банком було надано позичальнику Кредит(овердрафт) в розмірі ліміту овердрафта, що становив 4.700 грн.

Згідно з умовами договору факторингу від 27 січня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №007/568/07/1 про кредитування поточного рахунку(овердрафту).

Оскільки погашення кредиту не виконувалось, позивач звернувся з даним позовом до суду про дострокове, в силу ст.1050 ЦК України, погашення кредиту.

Заочним рішенням Обухівського районного суду м.Києва від 23 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25.04.2017 року, позов задоволено /т.1 а.с.37-38, 185-190/.

Судовим рішенням ухвалено стягнути з боржника ОСОБА_3 на користь ТОВ«ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 6.562 грн.17 коп., судовий збір у сумі 229 грн.40 коп., витрати, пов'язані з публікацією у газеті в сумі 420 грн., а в сього, у сумі 7.211 грн.57коп.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив скасувати заочне рішення Обухівського районного суду м.Києва від 23 січня 2014 року, як ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові у повному обсязі /а.с.238-241/.

Послався на те, що позивач пропустив строки позовної давності, а також на те, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи, у зв'язку з чим він не мав можливості навести свої доводи і заперечення /а.с.91-94/.

Скасовуючи зазначені судові рішення, та повертаючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд у своїй постанові від 15.08.2018 року зазначив, що апеляційна інстанція з порушенням процесуального закону відхилила доводи скаржника ОСОБА_3 в частині застосування строків позовної давності з тих підстав, що той не заявляв такі вимоги у суді першої інстанції /т.1 а.с.266-269/.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи і таке встановлено судом, 08.06.2007 року укладено кредитний договір за №007/568/07/1 між кредитором ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та позичальником ОСОБА_3 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі ліміту овердрафта, який погоджений сторонами та на момент укладення договору становив 8000 грн.

Згідно п.1.1. Договору, овердрафт надається шляхом кредитування поточного рахунку №5486.

Кредитор має право в односторонньому порядку змінювати ліміт овердрафта без укладання додаткових угод.

У відповідності до умов п. 2 Договору цільове призначення указаних кредитних коштів спрямовується позичальником чи за його дорученням Банком для здійснення:

- безготівкових платежів з Поточного рахунку для виконання Позичальником своїх зообов'язань перед Страховиком щодо сплати страхових премій (платежів) за Договором страхування;

- погашення відсотків за користування непростроченим кредитом;

- сплати комісій Банку згідно затверджених тарифів за виконання указаних вище операцій.

Відповідач як позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використати та повернути Банку указані кредитні кошти у строки зазначені у Договорі, а також сплатити відсотки за користування цими коштами згідно умов передбачених п.1.1. Договору.

Згідно п.4 Договору, позичальник сплачує Банку:

За користування непростроченим кредитом відсотки у розмірі 26% річних, а за користування простроченим до повернення кредитом - відсотки у розмірі 36% річних.

Відповідно до п.8.1. Договору Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому, або у визначеній Банком частині у випадку невиконання кредитних умов.

Згідно з умовами договору факторингу від 27 січня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за кредитним договором №007/568/07/1 про кредитування поточного рахунку(овердрафту).

У зв'язку з тим, що позичальник не виконував своїх кредитних зобов'язань з погашення кредита, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Так, у відповідності зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свої зобов'язання, а кредитор прийняти виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, зобов'язання має бути виконане у встановлений термін його виконання.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або неналежне виконання.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, в тому числі оплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини за договором кредиту.

Згідно з положеннями ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В суді першої інстанції об'єктивно встановлений факт укладення договору кредиту, та отриманням відповідачем кредиту.

Також з розрахунку, наданого позивачем, слідує факт не виконання відповідачем своїх зобов'язань, а саме не повернення заборгованості по кредиту та відсоткам у загальному розмірі 6562 грн. 17 коп.

Між тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять документів, які належним чином підтверджують факт повідомлення відповідача про розгляд справи у суді першої інстанції.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, у зв'язку з викладеним, рішення суду першої інстанції підлягає обов'язковому скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення по суті спору з повторним встановленням та дослідженням обставин справи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в апеляційній скарзі відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

Так, скаржник посилається на те, що у червні 2010 року шляхом продажу автомобіля ним було погашено суму заборгованості, однак банк звернувся з позовом до суду у грудні 2013 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Про зазначені обставини відповідачем в суді першої інстанції не заявлялося.

Разом з тим, відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Указана позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року при розгляді справи №200/11343/14-ц.

Таким чином, переглядаючи дану справу в апеляційному порядку, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_3 про застосування позовної давності до спірних правовідносин, оскільки відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд справи у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У пункті 6.1 Договору визначено, що будь-який кредит, виданий в рамках овердрафту, має бути погашений не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем надання такого Кредиту.

З пояснень позивача /а.с. 131-133/ слідує, що овердрафт було надано відповідачеві 01.06.2009 року у розмірі 5346 грн. 15 коп. на оплату страхових платежів, передбачених Договором.

Отже, кінцевим терміном погашення кредиту за договором овердрафту є 31.07.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно розрахунку, наданого ТОВ «ОТП Факторинг Україна», обставина наявності заборгованості визнавалася відповідачем, про що свідчить часткове погашення останнім суми заборгованості шляхом періодичного внесення платежів у сумі 1000 грн.(16.11.2009 року), 1500 грн.(26.03.2010 року), 500 грн.(25.05.2010 року) /а.с. 134/.

Разом з тим, після указаного платежу на суму 500 грн. від 25.05.2010 року відповідачем будь-яких платежів на погашення заборгованості за овердрафтом не здійснювалося, а отже, після указаної події(платежу) позовна давність більше не переривалася.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

За змістом ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, починаючи з 25.05.2010 року, позивач, будучи обізнаним про порушення власного права у вигляді наявності заборгованості, що залишається непогашеною відповідачем, не звернувся до суду за захистом свого порушеного права протягом трирічного строку, оскільки позов був пред'явлений лише у грудні 2013 року.

Саме на цю обставину і звернув увагу Верховний Суд, скасовуючи рішення судів у даній справі, а в силу положень ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Наявність в основному кредитному договорі /а.с. 105/ дати остаточного повернення кредиту - 08 червня 2012 року не впливає на визначення дати перебігу строку позовної давності, оскільки встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування).

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року при розгляді справи № 444/9519/12.

В силу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, з урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 січня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді