Справа № 395/146/18 Провадження № 2/395/157/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Орендовського В.А.,

з участю секретарів - Сотченко Я.В., Данільченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з зазначеним вище позовом, у якому просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики, підтвердженого розпискою від 01.04.2015 року на отримання позичальником 3500 (три тисячі п'ятсот доларів США), що в еквіваленті складає 94 920 грн.; стягнути з позивача на його користь судові витрати у виді судового збору в сумі 2000 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив наступне.

01.04.2015 року між позивачем та ОСОБА_3 вчинено письмовий договір позики за яким позивач передав ОСОБА_3 у власність 3500 доларів США, а останній зобов'язався повернути суму позики до 1 квітня 2016 року, підтвердженням чого є розписка позичальника ОСОБА_3

У строк, визначений розпискою, позичальник ОСОБА_3 не виконав обов'язку. Позивач неодноразово повідомляв ОСОБА_3 щодо виконання взятого на себе цивільного зобов'язання, на що ОСОБА_3 відповідав наявністю тимчасового скрутного матеріального становища, прохав почекати, надати відстрочення повернення боргу. Оскільки сторони знаходилися в приятельських стосунках, позивач погоджувався почекати.

У листопаді 2017 року позивач дізнався, що позичальник ОСОБА_3 помер. Правонаступником померлого ОСОБА_3 позивач вважає його дружину ОСОБА_2.

У грудні 2017 року позивач розмовляв з дружиною померлого - ОСОБА_4 з приводу необхідності повернення боргу за договором позики спадкодавця, проте відповідач сказала йому, що вона нічого не підписувала, не спадкувала і не буде повертати борг за договором позики.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги.

Відповідач та його представник-адвокат ОСОБА_6 позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що він є безпідставним, при цьому представник відповідача надав відзив на позов.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитавши відповідача ОСОБА_2 як свідка, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошових коштів. Згідно умов вказаного договору позивач передав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 3500 доларів США, що на день звернення з позовом до суду складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27,119 грн.) 94920 грн., а ОСОБА_3 їх прийняв та зобов'язався повернути в строк до 1 квітня 2016 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики ОСОБА_3 надано позивачу розписку від 1 квітня 2015 року, оригінал якої оглянутий у судовому засіданні. На момент звернення до суду борг за вказаним договором позики не був повернутий та складав 94920 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у м. Києві.

Зазначені вище обставини не потребують доказування згідно до ст.82 ч.1 ЦПК України, оскільки визнаються сторонами.

У відповідності до приписів ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; згідно ст.ст.1268 ч.3, 1270 ч.1 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. Згідно до ст.1269 ч.5 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

У відповідності до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до копії спадкової справи №158/2017 до майна померлого ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1), наданої до суду 27.03.2018 року, тобто після закінчення шестимісячного строку після смерті вказаної особи, відповідач спочатку подала заяву про прийняття спадщини, а в подальшому 13.03.2018 року відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_3 (а.с.104-106). Крім того, у копії спадкової справи відсутня інформація про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 будь-якими іншими особами (а.с.103-114).

З урахуванням встановлених обставин, відповідач згідно до ст.1282 ЦК України не повинна задовольняти вимоги кредитора, тобто позивача, оскільки станом на 15.03.2018 року відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, тобто не одержала спадщину після смерті свого чоловіка.

Враховуючи положення ст.4 ч.1 ЦПК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, згідно яких кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, дотримуючись принципу змагальності сторін, згідно з яким саме позивач повинен довести порушення своїх прав, суд вважає, що позивач та його представник не довели порушення відповідачем прав позивача, у зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі (949,21грн. + 528,61 грн.) покладаються на позивача, який сплатив їх до подачі позову до суду. Що стосується заяви позивача про необхідність стягнення на його користь судового збору в сумі 2000 грн., то вона є безпідставною, оскільки як встановлено судом і підтверджено безпосередньо позивачем судовий збір ним сплачено у сумі 1477,82 грн.

Судом під час судового розгляду справи встановлено, що майно, перелік якого наведений в ухвалі Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14.02.2018 року (а.с.29), не належало на час смерті ОСОБА_3, тобто таке майно не успадковане і не могло бути успадковане відповідачем або будь-якими іншими його спадкоємцями, а тому необхідно скасувати заходи забезпечення позову, зокрема зняти заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном та зняти арешт з майна зазначеного у вказаній вище ухвалі суду.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в порядку спадкування відмовити.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 1477,82 гривень покладаються на позивача.

Скасувати заходи забезпечення позову, зокрема зняти заборону вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном та зняти арешт з майна, а саме з:

1)будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 15232865, загальною площею 66,6 кв. м., номер запису 216 в книзі 2);

2)комплексу АЗС за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 31291754, загальною площею 4159,35 кв. м., номер запису 66 в книзі 2).

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити державному реєстратору Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області та до Новомиргородської державної нотаріальної контори для виконання в частині зняття арешту з вказаного вище нерухомого майна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 2 травня 2018 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Новомиргородського районного

суду Кіровоградської області В.А. Орендовський