Справа № 639/7052/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 р. Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

при секретарі - Петрової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2, у листопаді 2017 р. звернувся до суду з позовом до ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченко» (далі ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка») про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку в сумі 2211 грн. 60 коп. за період з серпня по жовтень 2011 р., посилаючись на те, що він звільнився з підприємства 08.08.2011 р., повний розрахунок з ним не проведено, тому виходячи із середньоденної заробітної плати, яка становить 92 грн. 15 коп., та кількості робочих днів у серпні-жовтні 2011 р., тобто 24 дні, просить стягнути зазначену суму.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив поштою клопотання про можливість розгляду справи за його та позивача відсутністю , позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Представник відповідача ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» - позовні вимоги визнав повністю, в судове засідання не з'явився, направив відзив на позовну заяву.

У відповідності зі ст. ст. 81, 82 ЦПК України обставини визнані учасниками справи не підлягають доказуванню.Сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання суд не має.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ДП «ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка» та звільнився 08.08.2011 р.

З довідки відповідача від 19.10.2017 р. № 014-715 випливає, що при звільненні з ОСОБА_1 не проведено остаточного розрахунку. Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за 24 робочих дня, тобто з серпня по жовтень 2011 р., з урахуванням з урахуванням графіку роботи підприємства, який встановлено ще під час роботи позивача.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Офіційне тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, зокрема зазначив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-144цс13ВСУ від 29.01.2014 року не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток позивача був вирахуваний і зазначений у довідці підприємства, не оспорюється позивачем і складає 92 грн. 15 коп. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом за 24 робочих дня за період з серпня по жовтень 2011 включно( в межах заявлених вимог) становить 2211 грн. 60 коп. без утримання податків та інших обов'язкових платежів).

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню.

Згідно за ст.ст.133,141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 79, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( ІПН НОМЕР_1, прож. АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2211 ( дві тисячі двісті одинадцять) грн. 60 коп. (без утримання податку і інших обов'язкових платежів).

Стягнути з Державного підприємства «Харківський приладобудівний завод ім. Т.Г. Шевченка» на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ -