Ухвала

12 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 571/1119/15-ц

провадження № 61-340 св 17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області у складі судді Комзюк А. Ф. від 25 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області у складі суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Боймиструка С. В., від 16 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 19 012, 50 доларів США зі сплатою 0, 92 % на місяць з кінцевим строком повернення 21 червня 2012 року. Оскільки позичальник зобов'язання за цим договором не виконував, утворилась заборгованість станом на 3 серпня 2015 року у розмірі 90 034, 68 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір, посилаючись на порушення істотних умов договору, встановлених законодавством України, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики, що грубо порушує права та інтереси споживача фінансових послуг.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року у задоволенні позовів ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того оспорюваний ОСОБА_4 кредитний договір відповідає вимогам статей 203, 215 ЦК України та статей 11, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене із додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення в частині вирішення первісного позову із направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки позичальник в належному розмірі грошові кошти не повернув, то непогашений залишок по тілу кредиту, проценти за кредитом, комісія та неустойка, нарахована унаслідок невиконання позичальником своїх зобов'язань за договором, підлягають стягнення з відповідача в межах позовної давності, яка повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Однак суди попередніх інстанцій необґрунтовано відмовили у задоволенні первісних позовних вимог, чим не враховано правової позиції Верховного Суду України, викладеної, зокрема, у постанові № 6-249 цс15 від 29 грудня 2015 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

12 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК Українипередбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 444/9519/12-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс 15).

Вбачається, що оскаржувані судові рішення у даній справі та оскаржуване рішення, яке передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у вказаній справі (№571/1119/15-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц.

Керуючись пунктом 10 частини 1 статті 252, пункту 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Зупинити касаційне провадження у справі № 571/1119/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 16 листопада 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 444/9519/12-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта