Справа № 465/3701/18 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/811/1861/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2018 року про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу 7/25 ідеальних частин житлового будинку загальною площею 442,4 м.кв., гаража під літерою «Б» загальною площею 11,6 м.кв. та договору дарування нежитлових приміщень, що складають 3/20 ідеальних частин житлового будинку розташованих за адресою АДРЕСА_1, укладених між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та переведення на позивача прав та обов'язків покупця.

Позивач ОСОБА_5 звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 7/25 ідеальних частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, належного на праві спільної сумісної власності - ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4; гараж під літерою «Б» площею 11,6 м.кв. розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_3; нежитлові приміщення, що складають 3/20 ідеальних частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2, належних на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, шляхом заборони їх відчуження в будь - який спосіб будь -якій особі.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що майно є спільною сумісною власністю його та відповідачів по справі та предметом спору в даній справі, і відповідачі мають намір його відчужити, з приводу чого направили йому відповідну нотаріальну заяву - пропозицію про продаж і відповідно можуть в будь-який момент здійснити відчуження на користь інших осіб вищезазначених об`єктів нерухомості, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання в подальшому рішення суду.

Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено, забезпечено позов шляхом накладення арешту на:

7/25 ідеальних частин житлового будинку загальною площею 442,4 м.кв., розташованого за адресою АДРЕСА_1; гараж під літерою «Б» загальною площею 11,6 м кв. розташований за адресою АДРЕСА_2; нежитлові приміщення, що складають 3/20 ідеальних частин житлового будинку, що розташовані за адресою АДРЕСА_2, шляхом заборони їх відчуження в будь - який спосіб будь - якій особі.

Ухвалу суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в апеляційній скарзі зазначають, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Покликаються на те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вийшов за межі вимог заяви про забезпечення позову, оскільки наклав арешт на об'єкт, який не вказувався в позовних вимогах, а лише був зазначений в мотивувальній частині позовної заяви. Крім того, покликається, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України. Враховуючи наведене просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_5 зазначив, що існує ризик вчинення відповідачами дій, а саме, відчуження спірного майна, що унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, з»ясувавши обставини справи, вважав заяву про забезпечення позову підставною та такою, що підлягає до задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що є предметом спору.

Стаття 149 ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред»явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз»яснень п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого п.4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач зазначив, що невжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи заяву про забезпечення позову, виходив з того, що позивачем оспорюється договір купівлі - продажу та договір дарування, на підставі яких набуто право власності на майно, арешт на яке просив накласти позивач у заяві про забезпечення позову; відповідачі, будучи співвласниками нерухомого майна, на яке просить накласти арешт позивач, матимуть реальну можливість реалізувати належне їм на праві власності майно, набуття права власності на яке оспорюється позивачем, що в подальшому може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, така є законною, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 червня 2018 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07.12.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.