Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1832/17
Номер провадження: 2/511/50/18
06 березня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
секретаря судового засідання Кирилової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Роздільнянська міська рада, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-
З вересня 2017 року в провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області на розгляді перебуває цивільна справа з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за участю третьої особи: Роздільнянської міської ради.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 вимоги позивача обґрунтував тим, що ОСОБА_1 є власником ? частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Козацька(колишня Старченко), буд. № 99. За згодою позивача в її будинку була зареєстрована відповідач ОСОБА_2, але з того ж часу відповідача в будинку не було, жодного дня в будинку вона не проживала. Своїми діями відповідач порушує права позивача, ОСОБА_1 змушена сплачувати за відповідача додаткові комунальні платежі, тому вона вважає, що відповідач не має права на це жиле приміщення, тому що фактично в ньому не проживає, хоча і зареєстрована.
Ухвалою суду від 27.11.2017 року за клопотанням позивача та її представника до участі у справі була залучена у якості третьої особи власника ? вищезазначеного в позові будинку - ОСОБА_5В.(а.с.50).
Ухвалою суду від 24.01.2018 року за клопотанням позивача та її представника до участі у справі була залучена у якості третьої особи, правонаступника померлої ОСОБА_5 її донька ОСОБА_3С.(а.с.74).
В судове засідання позивач не прибула, була повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.14). Надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та справу розглянути у її відсутність, у разі неявки неналежно сповіщеного відповідача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. (а.с.22).
Представник позивача ОСОБА_4, діючий на підставі договору про надання правової допомоги № 0406/17-ц від 03.05.2017 року, (а.с.19) в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність довірителя ОСОБА_1 та наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.(а.с.23).
Відповідач до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою свого фактичного проживання(а.с.25), причини неявки суду не повідомила, заперечень, пояснень щодо позову не надавала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 128 ч. 11 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже враховуючи, що судом були виконанні вимоги ч.11 ст.128 ЦПК України, суд вважає її такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи та визнає її неявку з неповажних причин.
Третя особа Роздільнянська міська рада до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.17). Представником третьої особи ОСОБА_6 до суду надано заяву про розгляд справи та проведення судового засідання у відсутність третьої особи та представника, проти задоволення позову не заперечували. (а.с.18-19).
Третя особа ОСОБА_3 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.19). До суду надала заяву про розгляд справи та проведенні судового засідання у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.(а.с.25).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_6 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України (а.с.22, 23).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, врахувавши заяви сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Козацька(колишня Старченко), буд. № 99, відповідно до договору дарування від 07.07.2016 року (серії НАІ 921298, зареєстрованого в реєстрі за № 197), що також підтверджується копією технічного паспорта житлового будинку.(а.с.6-10; 13-14).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна ОСОБА_1 являється власником ? частки житлового будинку загальною площею (кв.м.) 53.55, житловою площею (кв.м):30.8 за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул.. Козацька, буд. №99.(а.с.15).
Згідно інформації Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради від 21.03.2017року за № 722, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрована за вищезазначеною адресою в спірному будинку.(а.с.16).
Аналогічна інформація значиться в домовій книзі на назване домоволодіння (а.с.17-18).
На звернення позивача до виконавчого комітету Роздільнянської міської ради, щодо встановлення не проживання ОСОБА_2, за місцем її реєстрації, 05.04.2017 року був складений Акт комісії виконавчого комітету в складі першого заступника міського голови ОСОБА_7, директора КП « Роздільнянський міський водоканал» ОСОБА_8, начальника відділу ЖКГ містобудування та архітектури ОСОБА_9, начальника комунальної дільниці ОСОБА_10, яким підтверджено не проживання відповідача за місцем реєстрації та відсутність будь яких її речей в будинку.(а.с.10).
З письмових пояснень сусідів встановлено, що ОСОБА_2, не проживає по вищезазначеній адресі багато років і на даний час її місце знаходження нікому не відомо. Сусіди ОСОБА_11, (мешкає м. Роздільна, вул. Козацька, №105а) та ОСОБА_12А.(мешкає м. Роздільна, вул. Козацька, №103) підтвердили це своїми підписами в письмових поясненнях.(а.с.11;12).
Як, судом вже було встановлено, позивач ОСОБА_1 являється власником ? частки спірного будинку. Так, судом за власною ініціативою був зроблений запит Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна а саме: житлового будинку загальною площею (кв.м.) 53.55, житловою площею (кв.м):30.8 за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул.. Козацька, буд. №99, з метою виявлення інших власників. З зазначеної Інформації було встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВСА № 157263, 03.02.2005 року власником ? частки являється ОСОБА_5, яка в подальшому судом була залучена у якості третьої особи для участі у справі (а.с.43-44; 50;68).
Відповідно адресної довідки відділу адресно довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 30.07.2012 року була знята з обліку зі смертю.(а.с.56).
Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується актовим записом про смерть № 192 від 21.06.2012 року на підставі якого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 21.06.2012 року було видано свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 4300737(а.с.60;67).
Оскільки, судом було встановлено, що третя особа ОСОБА_5 померла 19.06.2012 року, спадщину після її смерті у встановленому порядку прийняла її донька ОСОБА_3, яка також зареєстрована за зазначеною адресою розташування спірного будинку та в своїй заяві повідомила, що місце перебування ОСОБА_2 їй не відомо, та вона її ніколи в будинку не бачила.(а.с.66).
Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.
Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Однак, судовим розглядом було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ніколи не була членом сімї власника домоволодіння, жодних прав у неї на користування цим домоволодінням у неї не виникло.
Також зясовано, що відповідач не проживає на даний час в будинку з 2012 року, що належить позивачу, тобто більше пяти років без поважної причини. Майна відповідача в цьому будинку немає. Поштова кореспонденція надіслана відповідачу за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Козацька, буд. № 99, нею не отримана. (а.с.20).
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Зважаючи на той факт, що на час розгляду справи, власником ? частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Козацька, буд. № 99, є позивач ОСОБА_1, яка у свою чергу жодних цивільно-правових угод з приводу найму спірного будинку відповідачем, яка не є членом її сімї не укладала, право на користування у відповідача не виникало, а реєстрація останньої у належному позивачу будинку створює об'єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні зазначеним майном.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (як зазначено вище), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення користуванням жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим слід усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням житлового будинку за адресою: вул. Козацька, буд. № 99, м. Роздільна, Одеської області.
За викладених обставин, позов підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України (в новій редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Роздільнянська міська рада, ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні належної їй ? частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Козацька, буд. № 99, примусово знявши з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Вказане рішення є підставою для звернення до Роздільнянської міської ради Одеської області для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Козацька, буд. № 99.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: О. В. Іванова