Справа № 694/232/18
провадження 2/694/186/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
13.06.2018 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Сакун Д. І.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
встановив:
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили позов задоволити.
Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не прибув, до суду надав клопотання про слухання справи за його відсутності проти задоволення позову заперечив, відзиву на позов не надав (а.с.37).
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, до суду надав клопотання про слухання справи за його відсутності (а.с.51)..
Суд, всебічно та повно дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.
В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 13 березня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки № CSZ0GK00000003.
В звязку з несвоєчасною сплатою кредиту, ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2009 році звернулося до Звенигородського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в звязку з відсутністю заборгованості, а відтак і підстав для дострокового повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішення набрало законної сили (а.с.8-9).
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.10.2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Черкаської області від 10.01.2018 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено (а.с. 10-15).

16.11.2017 року приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером № 20878, за яким з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» стягнуто грошові кошти в сумі 578974,09 гривні, які є його боргом за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13.03.2006 року (а.с.22).

11.01.2018 року старшим державним виконавцем Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 55510086 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 580774,09 гривні (а.с.20).

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п.1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні заявником ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані наступні документи: заява про вчинення виконавчого напису, кредитний договір та розрахунок заборгованості.

Слід зазначити те, що складений стягувачем розрахунок не є випискою з рахунку боржника.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, як свідчать обставини справи, виконавчий напис вчинено за договором, за яким вже було стягнуто заборгованість, що свідчить про порушення Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат з відповідача суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи, відтак витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи..

В матеріалах справи знаходиться договір про надання послуг адвоката укладена з однієї сторони позивачем по справі ОСОБА_2 з іншого боку адвокатом ОСОБА_5 від 04.03.2018. Також є квитанція про її оплату на суму 10000грн. ( а.с.24, 26)..

Надано суду розрахунок часу, затраченого на надання правової допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги) від 11 березня 2018 року, відповідно до якого адвокатом було затрачено 14 годин на опрацювання судової практики та підготовку позовної заяви з додатками. Розрахунок здійснено виходячи із вартості 500грн. за годину роботи адвоката. Також 600грн. за одну годину участі у судовому засіданні адвоката.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становив 1762, 00 гр., тобто 40% становить суму 704, 80 грн.

З урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України та складових, які мають враховуватися для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат у справі, суд вважає приведений розрахунок часу таким, що не є співмірним зі складністю справи та часу, необхідного для виконання робіт, зазначених у розрахунку. Відтак в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 3000грн.

В той же час, суд враховує, що адвокат участі у судових засіданнях не приймав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.256,257,261,265 ЦК України, Законом України «Про нотаріат»,ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273,274,279 суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 16 листопада 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №20878 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , МФО № 305299, рах. № 3111, юридична адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (стягувач: Державна судова адміністрація України, місце знаходження вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м.Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача: 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 «Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)

Стягнути з публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , МФО № 305299, рах. № 3111, юридична адреса: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, на користь ОСОБА_2, м. Звенигородка, пров. Радонівський, 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д. І. Сакун