Провадження№2/235/953/18
Справа №235/1513/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В»ячеславівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 22.09.2012 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного життя мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки між сторонами припинені з тієї причини, що сімейні стосунки не склалися, відповідач проявляв до неї неповагу, в зв»язку з чим між ними траплялися сварки, вони втратили взаєморозуміння, в зв»язку з цим припинили сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо. Вважає примирення неможливим, спору про розподіл майна та про місце проживання дитини немає. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2

В судове засідання позивач надала письмову заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглядати справу без її участі (а.с.19).

В судове засідання відповідач не зявився, про день та час слухання повідомлений належним чином, надав суду заяву, де визнає позов та просить розглядати справу без його участі.(а.с.16).

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що з 22.09.2012 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 440 (а.с.5).

Від спільного життя мають сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведеться.

Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами не було порозуміння, наявність постійних сварок у зв»язку з несумісністю характерів, відсутнє почуття взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач з цим згодний, примирення не бажає.

Примирення позивача з відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна та про місце проживання дитини між сторонами немає.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, за винятком якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно розяснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов в частині, визнаній відповідачем, підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 18, 200, 229, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 В»ячеславівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 В»ячеславівною,ІНФОРМАЦІЯ_2, ІН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 22.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 440.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24.05.2018 року.

Суддя: