Номер провадження: 22-ц/785/4521/18
Номер справи місцевого суду: 521/9690/17
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката позивача ОСОБА_4 - Бикової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про повернення забезпечувального платежу,-

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про повернення забезпечувального платежу.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який складається в цілому з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 44,7 кв. м., житловою площею 19,98 кв. м., підсобною площею 24,9 кв. м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні.

Зазначений об'єкт нерухомого майна належить ОСОБА_6 на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року.

На час укладення попереднього договору - 18 червня 2015 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року не було зареєстровано в установленому законом порядку, тому сторони договору визначили строк укладення основного договору до 18 червня 2017 року включно.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі - продажу спірного житлового будинку ОСОБА_4 передала відповідачу ОСОБА_6 18 червня 2015 року суму, еквівалентну 15 000 доларам США, що підтверджується попереднім договором та розпискою про отримання коштів ОСОБА_6.

В подальшому, ОСОБА_7 отримала на виконання договору суму у розмірі 24 000 гривень, що також підтверджується розписками про отримання коштів 16 серпня 2016 року ОСОБА_6 зареєстрував рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно (реєстратор - приватний нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Чухрай Т.Ю.). Саме з цієї дати відпала перешкода для укладення основного договору купівлі-продажу житлового будинку. Незважаючи на таке, відповідачі ухилялись від укладення основного договору.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на 19 грудня 2017 року НБУ встановив офіційний курс гривні по відношенню до долара США, а саме: 2 787,3653 гривень за 100 доларів США. У зв'язку з тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 необґрунтовано ухилилися від укладення основного договору та безпідставно набули кошти за договором, поверненню підлягає сума еквівалентна 15 000 доларам США, що відповідає 418 104,80 гривень та 24 000 гривень. Тому позивач звернулась до суду із вказаним позовом та просила задовольнити його у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися. Знайомилися з матеріалами справи, відзиву на позов не подавали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. Інтереси позивача ОСОБА_4 представляє її адвокат. Від ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_6 було надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із її зайнятістю у іншому судовому засіданні, однак судова колегія критично ставиться до вказаної заяви, оскільки до неї не було надано доказів підтверджуючих повноваження ОСОБА_9 представляти інтереси відповідача. Так в матеріалах справи міститься копія довіреності від 07.10.2015 року, яка втратила свою чинність 07.10.2018 року. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно п. п. 11 п. 16-1 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції у судах апеляційної інстанції з 01 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Частиною третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Доказів того, що ОСОБА_9 є адвокатом також до суду надано не було.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_6 був належним чином сповіщений про те, що розгляд справи призначено на 29 листопада 2018 року, у нього було достатньо часу залучити до участі у справі нового представника, який би завчасно зміг ознайомитися із матеріалами справи та приймати участь у розгляді справи.

Тому у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка відповідачів у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї адвоката позивача ОСОБА_4 - Бикової О.В., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 ст. 367 ЦПК України, що набрав чинність з 15 грудня 2017 року, зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав згідно вказаної статті є припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, який складається в цілому з житлового будинку під літерою «В», загальною площею 44,7 кв. м., житловою площею 19,98 кв. м., підсобною площею 24,9 кв. м. та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці, яка знаходиться у фактичному користуванні.

На час укладення попереднього договору - 18 червня 2015 року, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року, відповідно до якого ОСОБА_6 визнано власником спірного житлового будинку, не було зареєстровано в установленому законом порядку, тому сторони договору визначили строк укладення основного договору до 18 червня 2017 року включно.

Істотними умовами попереднього договору є його ціна, що визначається в гривнях у еквіваленті до офіційного курсу НБУ національної валюти до долара США, відповідальність щодо необґрунтованої відмови від виконання зобов'язання кожною із сторін договору, тощо.

На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_4 передала відповідачу ОСОБА_6 18 червня 2015 року суму, еквівалентну 15 000 доларам США, що підтверджується договором та розпискою про отримання коштів ОСОБА_6.

В наступному, ОСОБА_7 отримала на виконання договору суму у розмірі 24 000 гривень, що також підтверджується розписками про отримання коштів.

16 серпня 2016 року ОСОБА_6 зареєстрував рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2009 року в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно (реєстратор - приватний нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Чухрай Т.Ю.).

Саме з цієї дати відпала перешкода для укладення основного договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Однак, відповідачі по справі ухиляються від укладення основного договору.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК (ч.2 ст.509 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч. 3 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У відповідності до приписів ст. 181 ЦК України житловий будинок належить до нерухомого майна.

Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Так сторонами було визначено, що у строк до 18.06.2017 року між сторонами буде укладено договір купівлі - продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Однак, у визначений сторонами строк такий договір укладено не було, відповідачі ухиляються від його укладення, а доводи апеляційної скарги про здійснення ними дій щодо підготовки документів, необхідних для укладення основного договору та переоформлення особистих рахунків на комунальні послуги не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із доданих до апеляційної скарги документів, що усі необхідні для оформлення документи було виготовлено ще у 2016 році, а тому судова колегія не вбачає перешкод для укладення основного договору купівлі -продажу в строк до 18.06.2017 року.

Відповідно до п. 11.2 попереднього договору, якщо з вини продавця, договір купівлі-продажу не буде укладено в визначений договором строк, продавець повертає отриману за цим договором суму покупцю, зокрема відшкодовує збитки, завдані простроченням.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Станом на 19 грудня 2017 року курс НБУ встановив офіційний курс гривні по відношенню до долара США, а саме: 2 787,3653 гривень за 100 доларів США.

Судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_6, ОСОБА_7 необґрунтовано ухилилися від укладення основного договору та безпідставно набули кошти за попереднім договором, позивачу підлягає поверненню сума еквівалентна 15 000 доларам США, що становить 418 104,80 гривень та 24 000 гривень.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV (3477-15) від 23.02.2006 року, суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява № 4241/03) від 28.10.2010 р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв'язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 05 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік