АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 679/79/17
Провадження № 22-ц/792/1046/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю учасників справи: представника апелянта - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Нетішинського міського суду від 23 квітня 2018 року (суддя Базарник Б.І.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідач ОСОБА_5, як особа, що має статус фізичної особи-підприємця, 19 серпня 2013 року підписав заяву про відкриття поточного рахунку, відповідно до якої він приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із вказаною заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 19 серпня 2013 року, та взяв на себе зобов'язання виконувати умови цього Договору.

Відповідно до Договору позивачем для відповідача було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

29 грудня 2016 року відповідачем було припинено господарську діяльність, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач вказує на те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, зобов'язання такої особи за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою. Крім того, в порушення ст.1054 ЦК України та умов Договору відповідач свої зобов'язання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти на погашення заборгованості.

З врахуванням уточнень, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 заборгованість по відсотках за договором в розмірі 26382,89 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду від 23 квітня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по відсоткам за договором № б/н від 19 серпня 2013 року, нараховану на прострочену заборгованість по кредиту за період з 20 січня 2014 року по 20 січня 2017 року в розмірі 26382,89 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим.

Апелянт зазначає, що позовна давність має бути застосована до всіх вимог, що пред'являються позивачем.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що позивачем не надано доказів, що відповідач знайомився з умовами, правилами та тарифами банку, оскільки з наданих йому роздруківок не вбачається коли вони затверджені, крім того відсутні докази розміщення цих документів на сайті на момент підписання відповідачем заяви.

Апелянт наголошує, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Не доведено, що відповідач при підписанні заяви на відкриття поточного рахунку ознайомлювався саме з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які надав до позовної заяви позивач. Таким чином, не можна встановити ні того яка відсоткова ставка діяла за даним кредитним договором, ні розмір та порядок нарахування штрафних санкцій, комісії, строків сплати кредиту тощо.

Апелянт зазначає, що відсутні підстави стверджувати, що відповідачеві було відкрито кредитний ліміт в розмірі 15000 грн., потім збільшено до 17000 грн., оскільки немає таких доказів. В матеріалах справи міститься виписка з клієнт-банкінгу «Приват24» про встановлення такого ліміту, проте ця виписка подана через канцелярію суду особою, що не надала документів, що підтверджують її повноваження.

Про судове засідання позивач повідомлений, до суду не прибув.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем допущено порушення умов кредитного договору, нарахування на прострочену заборгованість по кредиту ним не погашені.

Однак, з таким висновком апеляційний суд не погоджується.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість відповідача по відсоткам за договором № б/н від 19 березня 2013 року, нарахована на прострочену заборгованість по кредиту в сумі 17000 гривень (тіло кредиту) за період з 20 січня 2014 року по 20 січня 2017 року та складає 26382,89 грн. (а. с. 168-169).

Розрахунок є належним доказом заборгованості, оскільки відповідач та представник його не оскаржували.

Між тим, апеляційним судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5, як особа, що має статус фізичної особи-підприємця, 19 серпня 2013 року підписав заяву про відкриття поточного рахунку 2600, відповідно до якої він приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» (далі Умови), Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті банку, які разом із вказаною заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 19 березня 2013 року (далі Договір), та взяв на себе зобов'язання виконувати умови цього Договору (а. с. 74).

Вказаний договір є договором приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідно до Договору позивачем для відповідача було на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг» встановлено кредитний ліміт в розмірі з 21 серпня 2008 року 15000 грн., з 24 грудня 2013 року та з 1 березня 2014 року 17000 грн. (а. с. 89).

Заявою, підписаною клієнтом, встановлено, що Умови та правила і Тарифи банку становлять між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом клієнта у заяві.

29 грудня 2016 року відповідачем було припиненого господарську діяльність, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 93-94).

У випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже вимоги кредиторів фізичної особи-підприємця, чия діяльність була припинена, можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-125 цс 13.

Відповідач почав користуватися послугою товариства з 20 серпня 2013 р.

Із наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 10 січня 2017 року заборгованість відповідача становить 84080 грн. 14 коп., яка складається з: 17000 грн. - заборгованість за кредитом; 26180 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34875 грн. 64 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 14 січня 2014 року відповідач вніс 10171 грн. 57 коп. для погашення заборгованості. На 27 січня 2014 року заборгованість за наданим кредитом складає 16931 грн. 57 коп.(а.с. 90-91, 168-169).

З виписки з рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається, що на 14 січня 2014 року зазначено в графі кредит 10240 грн., а 27 січня 2018 року в графі дебет - 17000 грн. (а.с. 139-141).

Відповідач не визнає зазначену виписку і отримання коштів 27 січня 2018 року заперечує.

Матеріали справи містять докази, що ОСОБА_5 останній раз погасив заборгованість 14 січня 2014 року.

Товариство доказів звернення відповідача про видачу коштів, отримання ним коштів, крім протирічивих розрахунків та виписок з рахунку не надало. Доказів, що підтверджують вид кредитної лінії, строк її дії, строк погашення заборгованості, строк дії рахунку теж не надало. Наданий товариством витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» зазначених відомостей не містить, і вони почали діяти після укладення договору, як мінімум з 1 квітня 2014 року, що зазначено п. 3.2.1.8.2. Умов (а.с. 86).

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом 26 січня 2017 року. Позовна заява датована 12 січня того ж року. Товариство просило суд стягнути з позивача 84080 грн. 14 коп., яка складається з: 17000 грн. - заборгованість за кредитом; 26180 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34875 грн. 64 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

17 квітня 2018 року товариство уточнило позовну вимогу і просило стягнути з відповідача 26180 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Під час розгляду справи відповідачем була подана заява про застосування судом строку позовної давності. (а. с. 127-129).

Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити процент.

Останній платіж ОСОБА_5 був здійснений 14 січня 2014 року, тоді як ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду 17 січня 2017 року.

З огляду на зазначене у позивача сплив строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

За загальними правилами згідно ч. 1 ст. 261 України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами, які свідчать про порушення прав особи.

У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово судовому порядку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На цих підставах рішення Нетішинського міського суду від 23 квітня 2018 року слід скасувати з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат. Тому з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід стягнути на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Нетішинського міського суду від 23 квітня 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 13 серпня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський