Номер провадження: 22-ц/785/5258/18
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.

за участю секретаря Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання рішення державного виконавця Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Процько І.Г. неправомірним,заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління AT «Ощадбанк»,

встановив:

У грудні 2017року ОСОБА_3 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із скаргою на рішення державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько І.Г., заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління AT «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»). В обґрунтування скарги зазначав, що на виконанні у Першому Малиновському ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області знаходився виконавчий лист №2-508/10, виданий Малиновським районним судом м.Одеси 20 грудня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №1149 від 27 квітня 2007року в сумі 23 061грн. 50коп., судового збору -181грн.96коп. та витрат на ІТЗ 30 грн. Зазначав, що 10 жовтня 2017року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54797437. Вказував, що зазначену постанову отримав поштою лише 23 грудня 2017року.

Заявник вказав, що державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько І.Г. винесено оскаржувану постанову із порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просив суд постановити ухвалу, якою визнати неправомірною постанову державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько Г.І. від 10 жовтня 2017року про відкриття виконавчого провадження №54797437 з виконання виконавчого листа №2-508/10 ; зобов'язати державного виконавця Першого Малиновського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько Г.І. поновити порушене право заявника, шляхом скасування постанови від 10 жовтня 2017року про відкриття виконавчого провадження №54797437 з виконання виконавчого листа №2-508/10; зобов'язати державного виконавця Першого Малиновського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько Г.І. поновити порушене право заявника, шляхом вчинення дій (прийняття рішення), спрямованих на закінчення виконавчого провадження №54797437.

Заінтересована особа: державний виконавець Першого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Процько І.Г. у судовому засіданні вимоги скарги не визнала, та вважала її необґрунтованою.

Представник заінтересованої особи: ПАТ «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні вимоги скарги не визнала, та також вважала її необґрунтованою.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_3, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», в особі філії Одеського обласного управління AT «Ощадбанк», про визнання рішення державного виконавця Першого Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Процько І.Г. неправомірним, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеної ухвали суду, та постановлення нової, якою задовольнити його скаргу у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В суді апеляційної інстанції справа розглядається лише за участю скаржника ОСОБА_3, оскільки представник ПАТ «Державний ощадний банк України» Хмельовський В.І. не допущений до участі у справі, так як не є адвокатом і діє на підставі довіреності, що не дає йому права представляти інтереси ПАТ «Державний ощадний банк України» в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що винесена 10 жовтня 2017 року державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження №54797437 є законною і обгрунтованою, строк виконання судового рішення не збіг, а тому підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, Малиновським районним судом м.Одеси 20 грудня 2011 року був виданий виконавчий лист 2-508/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №1149 від 27 квітня 2007року в сумі 23061грн. 50коп., судового збору -181грн.96коп. та витрат на ІТЗ 30 грн.

На підставі заяви представника ПАТ «Державний ощадний банк України» про прийняття до виконання вкааного виконавчого листа, 10 жовтня 2017року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №54797437 про стягнення з ОСОБА_3, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» грошової суми у розмірі 23273,46грн.

Вирішуючи питання про законність вказаної постанови, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний: використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для повного і своєчасного виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу рішення суду не виконує, від його виконання ухиляється, у той час, як державним виконавцем вживаються дії з виконання рішення суду.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі правильно зазначив, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні свідчить невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, не утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа (виконавчого листа), зазначеного в ст. 3 цього Закону, та за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно до вимог, передбачених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на час видачі виконавчого листа», виконавчі документи можуть бути пред'явлення до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

пред'явленням виконавчого документа до виконання;

частковим виконанням рішення боржником;

наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Судом першої інстанції в судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі вже неодноразово перебував виконавчий лист №2-508/10, виданий Малиновським районним судом м.Одеси 20 грудня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором №1149 від 27 квітня 2007року в сумі 23061грн. 50коп., судового збору -181грн.96коп. та витрат на ІТЗ 30 грн., про що свідчить кількість відміток державного виконавця про виконання рішення. Остання датується 07 червня 2017року, виконавчий документ повертався стягувачу на підставі пункту 6 ч.4 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.17-19 зворот).

Пунктом 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Крім того, 06.10.2016 року набрала чинності нова редакція Закону України «Про виконавче провадження», згідно ч.1 ст.12 якої виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, замість 1 року, який існував раніше.

У відповідності до ч. 5 Розділу ХІІІ - Прикінцеві та перехідні положення, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання, у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження було закінчено 30.12.2014 року, що взнається самим скаржником ОСОБА_3 в скарзі та апеляційній скарзі, то строк виконання судового рішення мав настати 30.12.2017 року.

Оскільки оскаржувана постанова по відкриття виконавчого провадження була винесена 10.10.2017 року, то державним виконавцем не були порушені встановлені законом строки для відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки строки для пред'явлення виконавчого документа на примусове виконання не порушені, то державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження, при цьому, підстави для закінчення виконавчого провадження також відсутні.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, як то передбачено ч. 3 ст. 451 ЦПК України.

Крім викладеного, колегія судів також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.1 ст.449 ЦПК скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Оскільки копію оскаржуваної постанови скаржник ОСОБА_3 отримав 23.12.2017 року, а звернувся до суду зі скаргою 29.12.2017 року, то строк оскарження постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ним не пропущений.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 17.07.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра