Ухвала

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 501/206/17

провадження № 61-11882 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання здійснити перебудову та знесення самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2018 року вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду.

15 грудня 2017 року Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII набрав чинності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України закріплено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. (стаття 15 ЦПК України)

Згідно зі статтею 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту «б» пункту 16 Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року № 1401-VIII розділ ХV «Перехідні положення» Конституції України доповнено пунктом 161, згідно з яким з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню (підпункт 11).

Вказаний Закон набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Зі змісту рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що провадження у справі розпочато у лютому 2017 року.

Касаційна скарга від імені ОСОБА_1 подана ОСОБА_2, який зазначає, що є адвокатом, проте на підтвердження повноважень як представника ОСОБА_1 додає до касаційної скарги копію довіреності. Будь-яких доказів, що ОСОБА_2 є адвокатом і уповноважений представляти інтереси заявника саме як адвокат, до касаційної скарги не додано. Інформація, яку містить Єдиний реєстр адвокатів України, позбавляє можливості ідентифікувати особу, внесену до Реєстру, і підтвердити повноваження представника заявника.

Оскільки до касаційної скарги, поданої представником, не доданий документ, що посвідчує його повноваження як адвоката, касаційна скарга залишається без руху.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України у редакції Кодексу, що діяла на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

З урахуванням викладених положень ЦПК України, останнім днем строку для подання касаційної скарги є 30 жовтня 2017 року. Вказана касаційна скарга направлена до Верховного Суду 9 лютого 2018 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на поштовому конверті, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Додане до касаційної скарги клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції обґрунтовано тим, що позивач і його представник не були присутні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, копію оскаржуваного рішення отримали 11 січня 2018 року. Обставини, що унеможливлювали подання касаційної скарги до 9 лютого 2018 року, заявник не вказав.

Наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження судового рішення не можна визнати поважними, оскільки заявником не надані докази на підтвердження дати отримання рішення апеляційного суду і не доведені обставини, що унеможливлювали подання скарги до 9 лютого 2018 року, у двадцятиденний строк.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу (статтею 325 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції), і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

За таких обставин, касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху з установленням заявнику строку для надання відповідного доказу і наведення додаткових підстав для поновлення строку.

Окрім цього, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що належно підтверджує сплату судового збору.

Додана до касаційної скарги копія платіжного доручення № 44 від 9 лютого 2018 року на суму 1280 гривень не є належним доказом такої сплати.

Відповідні документи подаються до суду в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає встановленим вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану ОСОБА_2, на рішення апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2017 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Невиконання вимог ухвали в зазначений строк у частині наведення належних підстав та подання доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною і повертається заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко