Провадження № 2/161/4667/18
У Х В А Л А

про залишення без руху

05 грудня 2018 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Філюк Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

29 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК України).

Пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

При цьому у пункті 2 та 9 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про право власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

У відповідності до п.п. 10 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Як роз'яснено у п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СКтаст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем визначено ціну позову у розмірі 8000 дол. США та згідно квитанції від 29 листопада 2018 року сплачено судовий збір у розмірі 2234,40 грн.

Позивач в позовній заяві посилається на ту обставину, що станом на 08 листопада 2018 року 1 дол. США становив 27.93 грн., а тому нею сплачено судовий збір у розмірі 2234,40 грн.

Разом із тим, як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Так, відповідно до ч. 1 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

В матеріалах справи відсутні відомості про офіційний курс відповідної валюти на день платежу, що позбавляє суд можливості перевірити правильність сплати судового збору.

Також, за нормами ч. 5 ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи письмового оригіналу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В порушення вимог вказаного процесуального законодавства, приєднані до позову копії письмових доказів не містять підпису особи, яка їх засвідчує, та дати такого засвідчення.

Крім того, у прохальній частині позову позивач не вказує, яке саме майно підлягає поділу, зокрема, не зазначено, яке майно слід виділити відповідачу, а також позивачем не надано будь-яких доказів існування такого майна, не надано доказів підтверджуючих дійсну вартість майна, з яких визначається ціна позову та сплачується судовий збір.

Також, в прохальній частині позовної заяви позивач просить витребувати у відповідача правовстановлюючі документи на приміщення конюшні загальною площею 314,5 кв.м., яке знаходиться по вул. Козацька,43 у с. Усичі, Луцького району Волинської області та на земельну ділянку необхідну для її обслуговування, однак суд, розяснює, що

дана вимога підлягає оформленню в порядку визначеному главою 5, розділом 1 ст. 84 ЦПК України, розділом 8 ЦПК України.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Приведену у відповідність до ст.ст. 175, 177 ЦПК України позовну заяву позивачу слід направити суду з копією та копіями доданих до неї документів для сторін.

Розяснити позивачу, що в іншому разі позовна заява буде вважатися неподаною.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_3