Справа № 203/1769/18
08 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Ркоян Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2002 року є власником квартири АДРЕСА_1. Після одруження її доньки ОСОБА_3 з відповідачем, останньому, як члену сімї було надано право користування квартирою та зареєстровано в останній. Проте, в подальшому шлюбні відносини доньки з відповідачем не склались. Останній з 25.01.2017 року покинув місце реєстрації та місце його перебування невідоме. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2017 року у справі №203/3139/17, шлюб між донькою ОСОБА_3 та відповідачем було розрізано. За вказаним вище обставин, посилаючись на те, що відповідач перестав бути членом її сімї, в квартирі більше одного року не проживає, позивачка просила визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою.
В наданій заяві представник позивачки просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відзив на позов не надав.
З урахуванням повторної неявки відповідача, поданої представником позивача заяви та положень ст.ст.211,223,247,280 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Перевіривши викладені в позовній заяви доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2002 року є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1.
Згідно довідки №3663 від 08.05.2018 року у вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який був колишнім чоловіком доньки позивачки ОСОБА_3, шлюб між якими було розірвано на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.11.2017 року по справі №203/3139/17.
З акту від 16.05.2018 року вбачається, що відповідач з 25.01.2017 року в квартирі не проживає.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт не проживання відповідача в квартирі понад один рік без поважних причин, той факт, що останній не є членом сімї позивачки та його реєстрація в належній їй квартирі, перешкоджає позивачці вільно володіти та розпоряджатись власністю, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №62 по пр.Богдана Хмельницького,8-В в м.Дніпро в силу ст.405 ЦК України.
У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.156 ЖК України, ст.ст.16,319,321,383,391,405 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-81,141,211,223,247,258,259,263-268,280,281 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №62 по пр.Богдана Хмельницького,8-В в м.Дніпро.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 17 серпня 2018 року.
Суддя С.Ю.Казак