Справа № 301/2274/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України

02 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.
суддів: Кожух О.А., Собослой Г.Г.,
секретарі: Микуляк Є.В.,
за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Іршавського районного суду від 27 лютого 2018 року (Головуючий Маркович І.І.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявлені вимоги мотивовано тим, що в період проходження військової служби з серпня 1986 року по листопад 1986 року він знаходився на території Республіки Афганістан, де в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 брав безпосередню участь у бойових діях.
Відповідно до приписів п.7 постанови Ради Міністрів СРСР, ЦК КПРС від 17.01.1983 року № 59-27 «Про пільги військовослужбовцям, робітникам та службовцям, що знаходяться в складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістану та їхнім сім`ям» йому, Дехканабадським районним військовим комісаріатом було видано «Свидетельство о праве на льготы» серії НОМЕР_2 від 03.11.1987 року.
В подальшому, згідно п.12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 12.05.1994 року за № 402, на підставі вказаного свідоцтва було видано «Посвідчення учасника бойових дій» серії НОМЕР_3 від 21.11.1995 року.
Однак, 25.05.2012 року комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 було прийнято рішення про втрату ним права на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з підстав відсутності прямих доказів безпосередньої участі в бойових діях чи перебування на території Республіки Афганістан в наданих документах, оскільки в архівних довідках невірно було зазначено по-батькові «лейтенант ОСОБА_3 », тоді як правильне прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 .
На протязі двох років заявник намагався усунути ці неточності, але всі зусилля позитивного результату не мали, а тому 11 червня 2014 року він змушений був звернутися до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В ході судового засідання Іршавського районного суду, яке відбулося 04 липня 2014 року, належними доказами було встановлено, що в період проходження військової служби з серпня 1986 року по листопад 1986 року він дійсно знаходився на території Республіки Афганістан, де в складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 брав безпосередню участь у бойових діях, а також те, що в архівних довідках № 3/139/454 від 29.11.2010 року, № 3/109747 від 16.09.2011 року, № 8/19182 від 09.06.1999 року, № 8/16833 від 03.07.2007 року, а також в архівних довідках від 19.05.2011 року та 29.07.2004 року Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації невірно/неточно зазначено його по батькові - ОСОБА_3 , замість правильного - ОСОБА_1 , і що вказані розбіжності в документах були допущені із-за помилкового перекладу, зробленого командиром відповідної частини, яка на час розгляду справи в суді була розформована.
Згідно рішення Іршавського районного суду від 04.07.2014 року заява була повністю задоволена і судом встановлено факт належності заявнику архівних довідок Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації № 3/139/454 від 29.11.2010 року, № 3/109747 від 16.09.2011 року, № 8/19182 від 09.06.1999 року, № 8/16833 від 03.07.2007 року, а також в архівних довідках від 19.05.2011 року та 29.07.2004 року, які відображають відомості про його прибуття до військової частини та зачислення на всі види забезпечення.
Вказане рішення суду до цього часу не оскаржено і набрало законної сили у відповідності з вимогами діючого законодавства.
Після цього, всі зазначені документи, а також рішення Іршавського районного суду заявник, в серпні 2017 року, повторно направив разом із заявою про визнання учасником бойових дій, на розгляд комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій Закарпатського обласного військового комісаріату.
Однак, заяву ОСОБА_1 , яка надійшла на адресу Закарпатського ОВК 8 серпня 2017 року, комісія взагалі і не розглядала, що підтверджується листом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 № 4955 від 30.08.2017 року.
Зокрема, в наведеному листі зазначено, що за результатами розгляду наданих документів на засіданні комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасника бойових дій, яке відбулося ще 22 вересня 2016 року, було прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, оскільки в документах відсутні будь які дані про участь у бойових діях з мого боку, в тому числі перебування на території Республіки Афганістан, хоча в документах зазначено прямо протилежне, а саме, що військова частина польова пошта НОМЕР_1 , особовий склад якої, в тому числі і він особисто, згідно наказу № 256 від 27.08.1986 року, були зачислені на всі види забезпечення при військовій частині польова пошта НОМЕР_4 , яка входила в склад 5 гв. МСД, приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан з 18.09.1986 року по 20.10.1986 року.
Факт перебування на території Республіки Афганістан підтверджується і довідкою командира військової частини НОМЕР_5 № 216 від 09.07.1987 року, наданої Дехканабадському райвоєнкому Кашкадарьїнської області, в якій зазначено, що заявник дійсно знаходився на території Демократичної Республіки Афганістан, куди прибув на підставі наказу командуючого КТуркВО № 008 від 26.09.1986 року.
14 вересня 2017 року дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 оскаржив в Міністерство оборони України, направивши в їх адрес відповідні документи, в тому числі і лист військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_4 № 4955 від 30.08.2017 року, однак, як видно з листа тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління персоналу-заступника начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України Назарко І.Т. № 116/9/5/7130 від 18.10.2017 року дії комісії Закарпатського ОВК у прийнятті рішення щодо відмови у наданні заявнику статусу учасника бойових дій , на думку керівництва управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, є правомірними, оскільки при встановленні факту належності йому архівної довідки Центрального архіву МО РФ від 09.06.1999 року № 8/89182, Іршавським районним судом питання встановлення факту моєї участі в бойових діях чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій не розглядалось, в зв`язку з наведеним просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт участі у бойових діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , який в період з серпня 1986 року по листопад 1986 року виконував інтернаціональний обов`язок в Республіці Афганістан і брав безпосередню участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.
Рішенням Іршавського районного суду від 27 лютого 2018 року заяву задоволено.
Встановлено факт участі у бойових діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_1 , який в період з серпня 1986 року по листопад 1986 року виконував інтернаціональний обов`язок в Республіці Афганістан і брав безпосередню участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан.
Не погоджуючись з рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника, представника Закарпатського ОВК, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню у судовому порядку, наводиться в ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про підвідомчість справи, суди мають право враховуватись норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, то суд не вправі встановлювати такий факт.
У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт його участі у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан за період з серпня 1986 по листопад 1986 року.

Згідно з ст.4 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У відповідності до ст.6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються: учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів); військовозобов`язані, які призивалися на навчальні збори і направлялися до Афганістану в період ведення там бойових дій; військовослужбовці автомобільних батальйонів, які направлялися до Афганістану для доставки вантажів у цю країну в період ведення там бойових дій; військовослужбовці льотного складу, які здійснювали вильоти на бойові завдання до Афганістану з території колишнього Союзу РСР.

Статтею 18 вказаного Закону передбачено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.

Такий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302.
Тобто, чинним законодавством чітко передбачено порядок надання особі статусу учасника бойових дій, а відтак такий факт не може встановлюватися в судовому порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.268, 374,376, ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 27 лютого 2018 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13.08.2018 року.

Головуючий

Судді