Справа № 727/1187/18
Провадження № 2/727/601/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що позивач з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2000 р. по 01.11.2012 р., від якого є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач на утримання сина в добровільному порядку матеріальну допомогу не надає.

Син ОСОБА_4 має інтелектуальні особливі здібності щодо вивчення сучасних напрямків програмування, а тому з 01.12.2017 р. по 01.07.2018 р. зарахований та проходить навчання на курсах програмування «ІТ Еліт», вартість навчання становить 420 грн. в місяць.

Вона працює музичним керівником дитячого навчального закладу № 45, інших доходів крім заробітної плати вона не має.

Відповідач матеріально добре забезпечений і є здоровою, працездатною людиною, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має.

Їй відомо з інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідач має у власності 1/2 двокімнатної квартири, загальною площею 54,10 кв. м, житловою 27,8 кв. м. АДРЕСА_1 та двокімнатну квартиру загальною площею 42, 2 кв.м, житловою 28,5 кв. м по вул.. Небесної Сотні, 13 а, кв. 11 м. Чернівці.

А тому просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно на утримання сина.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив стягнути з відповідача на користь позивача 2800 грн. на правничу допомогу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив суду, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, але в розмірі 950 грн., щомісячно і згідний, щоб з нього стягнули 1000 грн. на правничу допомогу. Крім того пояснив, що він недавно він придбав мобільний телефон сину, під час розгляду справи мав намір придбати сину кросівки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, працює оператором автоматичних і напівавтоматичних ліній, верстатів і установок у ПП «Конвектор», отримує заробітну плату і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей чи повнолітніх утриманців він не має. Згідно з довідкою з місця роботи його середньомісячний заробіток за останніх шість місяців становить 3323 грн.

Представник позивача не надав суду доказів на підтвердження своїх пояснень про те, що відповідач отримує частину заробітної плати не офіційно « в конверті ».

В своїй позовній заяві позивач також посилається на додаткові витрати, передбачені ст.. 185 СК України, які можуть бути стягнуті окремо від аліментів.

А тому враховуючи всі доведені в судовому засіданні представником позивача обставини, розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, суд вважає, що з відповідача дійсно необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дитини в розмірі 1150 грн. щомісячно.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені нею у звязку наданням їй правничої допомоги.

На підтвердження цих витрат суду надано:

1)договір між позивачем та адвокатом ОСОБА_5 про надання правової допомоги від 11.12.2017р. ( а.с. 15 );

2)додаток № 1 від 25.01.2017р. до договору від 11.12.2017р., яким сторони передбачили сплату ОСОБА_1 адвокату гонорар у розмірі 700 грн. за кожну годину витраченого виконавцем часу ( а.с. 16 );

3)акт виконаних робіт № 1 від 25.01.2018р., згідно з яким адвокатом ОСОБА_5 позивачу була надана наступна «правова» допомога:

а) зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції 2 години;

б) підготовка та подання до суду цивільного позову 2 години ( а.с. 16 зв. );

4)квитанцію від 25.01.017р. про сплату ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_5 2800 грн. ( а.с. 17 ).

Згідно з ст. 12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ч.3 п. 4 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 2800 грн., вважав їх неспівмірними обсягу роботи адвоката, та не заперечував проти стягнення з нього 1000 грн.

На думку суду з зазначеним розміром судових витрат позивача, які вона просить стягнути з відповідача не можна погодитись у звязку з наступним.

Згідно з додатком № 1 від 25.01.2017р. до договору від 11.12.2017р., ( а.с. 16 ), актом виконаних робіт № 1 від 25.01.2018р. ( а.с. 16 зв. ), квитанцією про сплату ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_5 2800 грн. ( а.с. 17 ) адвокатом ОСОБА_5 позивачу була надано неіснуючу станом на 25.01.2018р. допомогу правову, в той час як статтями 15 та 137 ЦПК України передбачено надання правничої допомоги.

Суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того в судовому засіданні на запитання головуючого судді з приводу неналежного розташування тексту позовної заяви на аркушах 2 та 4 ( незастосування функції дзеркального поля ) представник позивача адвокат ОСОБА_5 пояснив, що позовну заяву готував і роздруковував його помічник ( а всього у нього їх четверо ).

Але кваліфікація адвоката та його помічника є різними, відповідно і вартість їхньої роботи є різними.

Крім того керуючись принципами справедливості та верховенства права розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, результат її вирішення ніяким чином не впливає на репутацію позивача, ніякого публічного інтересу дана справа не викликала.

Факт того, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний ціні позову підтверджується тим, що в позовній заяві зазначено ціну позову 9000 грн. Але сума гонорару в розмірі 2800 грн. складає майже третю частину від ціни позову ( а точніше 31,11 % ).

Отже адвокат позивача на думку суду значно завищив розмір оплати своєї праці.

Те, що справа є нескладною підтверджується також і наступним в один і той же день 25.01.2018р. :

1)адвокатом складено та з позивачем укладено додаток № 1 до договору від 11.12.2017р.;

2)адвокатом проведено зустріч та консультація клієнта, узгоджено правову позицію;

3)адвокатом підготовлено позовну заяву про стягнення аліментів;

4)адвокатом складено та з позивачем підписано акт виконаних робіт № 1;

5)позивачем сплачено кошти в сумі 2800 грн., а адвокатом виготовлено та видано позивачу квитанцію про оплату послуг адвоката.

Крім того необхідно зазначити, що в акт виконаних адвокатом робіт і оплачених позивачем було включено послугу, яка станом на 25.01.2018р. не була надана подання до суду цивільного позову адвокатом позовна заява до канцелярії суду була подана лише 07.02.2018р.

Також є незрозумілим чому виконавши всі необхідні роботи і отримавши за це гонорар адвокат ОСОБА_5 подав позовну заяву до суду тільки 07.02.2018р., а не 26 чи 29 січня 2018р., відповідно позивач мала б право на отримання аліментів на утримання дитини за більший період часу.

В позовній заяві та в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_5 також не зазначено чому позовна заява була підписана не позивачем, а адвокатом, чому позивач жодного разу не зявилась до суду та особисто не приймала участь в судовому засіданні, в чому полягала необхідність участі адвоката в такій справі враховуючи поширеність таких справ і більш менш сталу практику судів щодо розміру аліментів, які стягуються на утримання дітей в твердій сумі.

Відповідно до ст. 141 ч.3 п. 4 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що позивачем та його представником до звернення до суду з позовом не вживались жодні заходи для досудового врегулювання спору мирним шляхом за домовленістю між сторонами ( ст. 16 ч.1 ЦПК України ), зокрема письмові докази цьому відсутні.

А тому, враховуючи розмір виконаних адвокатом ОСОБА_5 робіт по наданню позивачу ОСОБА_1 правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн.

Крім цього необхідно зазначити наступне.

В позовній заяві зазначено, що позивач працює музичним керівником дитячого навчального закладу № 45, інших доходів крім заробітної плати не має. Загальновідомим є той факт, що заробітна плата працівників освіти не є великою ( див. наприклад https://emuzker.mcfr.ua/articleprint.aspx?aid=605904 ).

Враховуючи положення ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", суд вважає, що адвокатом при укладені договору та обчисленні вартості своїх послуг не було враховано фінансовий стан клієнта, відповідно розмір гонорару в сумі 2800 грн., який складає більше половини заробітної плати позивача в місяць, не може бути визнаний розумним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, СК України, ст.ст. 7, 12, 16, 81, 89, 133, 137, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1150 (одна тисяча сто пятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1200 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 30 березня 2018 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: