Номер провадження 2/522/4902/18
31 липня 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Полегенького В.С.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Міська страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -
У судове засідання позивач не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання не зявився відповідач, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не зявився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Постановою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 05.03.2012 року в справі № 1508/384/2012 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
У відповідності до ч. 4 ст.82 ЦПК України,обставини, встановлені рішенням суду у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді іншій справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (у даному випадку таким джерелом є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому ч. 1 ст. 1187 ЦПК України визначається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Зазначене також кореспондується з положеннями абзаців 1, 3 п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, відповідно до яких розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,0 грн. суд зазначає, що ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно зясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України вимога про стягнення моральної шкоди не є загальновідомою, а тому підлягає доказуванню в загальному порядку.
Суд приймає до уваги, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 640 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись: ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,- ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Міська страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Міська страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору 640,0 гривен.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 10 серпня 2018 року.
Суддя: Науменко А.В.