Єдиний унікальний номер: 448/1656/17
Провадження № 2/448/428/18
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
08.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В.,
при секретарі Шегинській Л.М.,
з участю представника позивача ОСОБА_1
та відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,
Позивачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 року по справі №2п-566/2009 ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дитини сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 320 грн. щомісячно, починаючи з 10.09.2008р. і досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що на час розгляду справи судом про стягнення аліментів і ухвалення рішення від 26.01.2009р. відповідач ОСОБА_2 не працював, однак на даний час такий працює за кордоном та отримує доходи.
Вказує, що з часу ухвалення судом зазначеного судового рішення збільшились і її витрати на утримання сина, оскільки такий навчається у спеціалізованій середній загальноосвітній школі №81 ім.П.Сагайдачного, відвідує гуртки з німецької та англійської мови, секцію з баскетболу і футболу у школі. Нею витрачаються кошти на харчування, одяг, взуття, відвідування школи та гуртків. Крім того, дитина з 2009 р. хворіє на захворювання вітіліго (псоріаз), у звязку з чим вона несе додаткові щомісячні витрати на ліки.
Вважає, що відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, який би хоч частково покривав витрати на забезпечення її всім необхідним.
Також покликається на те, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 року визначені судом аліменти на утримання дитини підлягають індексації, однак впродовж 2009-2017р.р. такі нараховувались і сплачувались без врахування індексації.
З огляду на наведене, просила суд постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 02.03.2004р.н., на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 р. з 320 грн. на 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь суму індексації аліментів в розмірі 28 494,93 грн. за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р.
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів з 320 грн. до 2000 грн. щомісячно підтримав, покликався на обставини зазначені в позовній заяві. Щодо стягнення суми індексації аліментів за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р., то погодився з сумою, яка розрахована представником Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області у розмірі 24 239,46 грн. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки саме 24 239,46 грн.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі по 500 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, 2004р.н.. Зазначив, що в запропонованою позивачкою розмірі сплачувати аліменти не має змоги, оскільки ніде не працює, не здобував жодної освіти, здійснює постійний сторонній догляд за сестрою ОСОБА_5, яка є інвалідом І групи по зору, допомагає по господарству батькам, які є пенсіонерами. Покликався і на те, що на період канікул син ОСОБА_4 приїжджає до нього та у вказані періоди саме він забезпечує його утримання, при можливості надає сину кошти та дбає про його матеріальне становище. Щодо позовних вимог в частині стягнення з нього суми індексації аліментів за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р. в розмірі 24 239,46 грн., то такі визнає та згідний в міру своїх можливостей (частинами) таку сплачувати.
Заслухавши пояснення сторін по справі, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалась сторона позивача як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується копією виписки з рішення Шевчнківського районного суду м.Львова від 22.10.2008р. та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СГ №053864 від 22.07.2009 року.
Від шлюбу в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Дитина проживає та зареєстрована з позивачкою ОСОБА_3 та перебуває на її повному матеріальному утриманні, чого сторони не заперечили.
Рішенням Шевчнківського районного суду м.Львова від 26.01.2019 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_3 (ОСОБА_5) Миронівни аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, 02.03.2004р.н.. щомісячно в сумі 320 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10.09.2008р. і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі по 320 грн.

Виходячи з розрахунку заборгованості по аліментах в рамках ВП №11469741, проведеного 09.02.2018р. державним виконавцем Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_7, станом на 01.02.2018р. у відповідача ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 07.02.2018р. за №275, складеного комісією Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідач згідно записів трудової книжки не працює з 05.01.2007р. по даний час, проживає з батьками ОСОБА_8, 1953р.н., та ОСОБА_9, 1956р.н., які є пенсіонерами та потребують допомоги. Зазначена сімя є малозабезпеченою.

Згідно довідок, виданих Мостиським управлінням соціального захисту населення від 07.02.2018р. за №705 та від 09.02.2018р. за №787 ОСОБА_2 здійснює догляд за інвалідом І групи ОСОБА_5, 1974р.н. з 03.03.2005р. по 26.11.2040р., перебуває на обліку в Мостиському управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячно дохід в розмірі по 27-28,74 грн.

Неповнолітній ОСОБА_6 навчається в ЛССЗШ №81 ім.П.Сагайдачного з поглибленим вивченням англійської мови, відвідує секцію баскетболу у школі, що стверджується довідкою від 07.11.2017р. за №181, що наявна в матеріалах справи.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6, 2004р.н., такий має захворювання вітіліго, що вимагає лікування.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно із розясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З наведеного вбачається, що особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів збільшення розміру таких, позивач як на підставу такого збільшення відповідно до ст.192 СК України, покликалась на покращення матеріального положення платника аліментів, зокрема на працевлаштованість останнього за кордоном і отримання таким доходу, однак не надала жодних доказів на підтвердження обставин про покращення майнового стану відповідача, які б свідчили про можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж це було визначено рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009р. Відповідач не має постійного місця праці, у нього нерегулярний, мінливий дохід. Дані обставини були враховані судом при визначенні розміру аліментів відповідно до положень ст.182 СК України.

Покликання позивачки на наявність у дитини захворювання не може бути визнане судом підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому суд розяснює позивачці її право на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хвороби) на підставі ст.185 СК України, яка регулює саме участь батьків у додаткових витратах на дитину.

Інші обставини, на які покликалась сторона позивачка, також не є підставою, як вважає суд, для збільшення розміру аліментів у відповідності до вимог ст.192 СК України.

Оскільки матеріальний, сімейний стан чи стан здоровя сторін після визначення розміру аліментів рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009р. не змінився, наявність передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів сторона позивача суду не довела.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

При цьому суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018р. по 30.06.2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860,00 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 320 грн., тобто у розмірі, меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що слід збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009 року із ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 320 грн. до 930 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_3 суми індексації аліментів за період з 01.01.2008р. по 30.11.2017р., у розмірі 24 239,46 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Шевчнківського районного суду м.Львова від 26.01.2019 року ухвалено стягувати з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_3 (ОСОБА_5) Миронівни аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, 02.03.2004р.н., щомісячно у твердій грошовій сумі - в сумі 320 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 10.09.2008р. і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що виплата індексації аліментів відповідачем в добровільному порядку не здійснювалась, а також органом державної виконавчої служби не проводилась, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті індексації аліментів в сумі 24 239,46 грн. Зазначену суму сторони не оспорюють.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі за № 6-113-цс-13 визначена правова позиція по даній категорії справ, згідно якої, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону п. 8 ст. 8 ЦПК України тa у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст. 2 Закону до обєктів індексації грошових доходів відноситься розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Сам факт не здійснення індексації органом державної виконавчої служби не можуть бути перешкодою для звернення до суду із позовом до платника аліментів про стягнення суми індексації.

Отже, позовні вимоги в цій частині є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

При подачі позову позивачкою ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 704,8 грн. та позовні вимоги задоволено частково, зокрема одна позовна вимога про стягнення суми індексації аліментів задоволена повністю, а інша про збільшення розміру аліментів частково.

Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені частково, одна повністю на 100 %, а інша частково на 46,5% (930грн./2000грн.), то з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_3, відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, необхідно стягнути судовий збір в розмірі 516,27 грн. (352,4 грн. + 163,87 грн. (352,4*46,5%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_10 Миронівни до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_3 (ОСОБА_5) Миронівни, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання дитини: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 26.01.2009р.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки та зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, суму індексації аліментів за період з 01.10.2008р. по 30.11.2017р. в розмірі 24 239 (двадцять чотири тисячі двісті тридцять девять) гривень 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 516 (пятсот шістнадцять) гривень 27 коп. сплаченого нею судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак