Справа № 204/2583/18
Провадження № 2/204/1046/18
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Книш А.В.,

при секретарі Подвижній О.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь ? частину понесених нею додаткових витрат на дитину ОСОБА_3, а саме: додаткових витрат на фізичний розвиток дитини у розмірі 900 грн., додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 3437,56 грн., додаткових витрат на оздоровлення дитини у сумі 2050 грн., витрат на одяг для дитини у сумі 2022,50 грн., а також фінансування наперед витрат на лікування та фізичних розвиток дитини у сумі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 08 грудня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно та видано виконавчий лист. Однак, дитина тричі на тиждень відвідує секцію з айкідо, а також у неї погіршився зір через його надмірно швидке зростання та великі параметри, в цілому дитина перебуває на обліку у нефролога, окуліста та невролога, внаслідок чого позивач постійно вимушена нести витрати на лікування дитини. Також дитина в 2017 році була на прийомі у стоматолога, хворіла на ОРВІ. Крім того, з метою оздоровлення дитина влітку 2017 року відвідувала базу відпочинку «Мрія» у м. Приморськ. Враховуючи, що дитина має великий зріст та параметри, вартість його одягу та взуття коштує значних коштів. Враховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач разом із нею повинен нести ці витрати на утримання дитини, а тому звернулася до суду із зазначеним позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що документального підтвердження розрахунку додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 1000 грн., які вона просить стягувати з відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вона не має, такий розмір витрат нею був вказаний приблизно, враховуючи розмір таких витрат, які вона постійно вимушена здійснювати самостійно.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, а саме просив задовольнити позов в частині стягнення додаткових витрат на фізичний розвиток дитини у розмірі 900 грн., на лікування дитини у розмірі 3437,56 грн., на оздоровлення дитини у сумі 2050 грн. та витрат на одяг для дитини у сумі 2022,50 грн.В іншій частині позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2000 року, від якого мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.13-14).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, що підлягає індексації починаючи стягнення з 22 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення платежу за один місяць (а.с.15-16).

На примусове виконання зазначеного рішення 08 грудня 2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист (а.с.17).

В судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_3 відвідує секцію Айкідо у зв'язку з чим позивач сплачує 300 грн. (а.с.21).

На підтвердження цих витрат позивач надала суду копії товарних чеків, фіскальних чеків та квитанцій до прибуткового касового ордеру (а. с. 8-9, 15-16, 31, 32, 36, 38, 39, 82, 83), у зв'язку з чим позивачем було сплачено додаткові витрати на розвиток дитини у сумі 1800 грн., з яких 900 грн. вона просить стягнути з відповідача.

Як вбачається з наданих позивачем медичних документів дитина має проблеми зі здоров'ям та потребує постійного лікування (а.с.23,32,40,42), у зв'язку з чим в 2017 році на лікування дитини позивачем було витрачено кошти на ліки та на медичне обстеження, а також придбано окуляри, що в сумі складає 6875,13 грн., половину з яких у розмірі 3437,56 грн. позивач просить стягнути з відповідача (а.с.28,31,33,37,45,46,48,49, 24,52-53).

Також дитина у період з 03 липня 2017 року по 12 липня 2017 року перебувала на базі відпочинку «Надія» у м. Приморськ та вартість проживання дитини за цей період разом з проїздом склала 4100 грн., 2050 грн. з яких позивач просить стягнути з відповідача на її користь (а.с.55-58).

Відповідач має задовільний стан здоров'я, інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами не має.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування-виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на одяг для дитини у сумі 2022,50 грн., судом враховується, що такі витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні норм ст. 185 СК України, а тому у задоволенні позову в даній частині слід відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги в частині фінансування на перед додаткових витрат на лікування та фізичних розвиток дитини у сумі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття судом враховується наступне.

Частиною 2 ст. 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В порушення зазначених норм позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів фінансування наперед додаткових витрат на лікування дитини та її фізичних розвиток у сумі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, зокрема не надано відповідного розрахунку та його документального підтвердження, а тому позов в даній частині також не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 6387,56 грн. (900+3437,56+2050).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 6387 (шість тисяч триста вісімдесят сім) гривень 56 (п'ятдесят шість) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави судові витрати з оплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14 серпня 2018 року.

Головуючий: