Справа № 487/3769/18
Провадження № 2/487/1846/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.11.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-центр», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

12.06.2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Товарна біржа «Нерухомість-центр» про визнання договору купівлі-продажу № 2-498 від 01 вересня 1999 року квартири за адресою АДРЕСА_1, дійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з договором купівлі-продажу, зареєстрованим Товарною біржею «Нерухомість-центр» 01.09.1999 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4продали, а ОСОБА_7 придбав квартиру АДРЕСА_1. Договір був повністю виконаний сторонами, але не був нотаріально посвідчений. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_7. Після його смерті у позивача виникла необхідність оформити спадщини на квартиру, однак нотаріус відмовив у здійсненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що правочин укладений з порушенням вимог ст. 227 ЦК України. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом.

До судового засідання представник позивача не з'явилася, суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з'явилися, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.09.1999 року на Товарній біржі «Нерухомість-центр» між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_7 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, без подальшого нотаріального посвідчення.

В подальшому право власності на зазначену квартиру було зареєстровано за ОСОБА_7 у КП «Миколаївське міжміське Бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 16177 від 01.09.1999 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_7. Після його смерті позивач не має можливості оформити спадщину, оскільки нотаріусом відмовлено позивачу у здійсненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажуквартири АДРЕСА_1 не відповідає вимогам чинного законодавства.

При укладанні договору купівлі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купівлі-продажу квартири укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Проте, у відповідності зі статтею 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид договору повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

В укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов'язання за договором купівлі-продажу сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.

На сьогоднішній момент позивач не має можливості оформили спадщину після смерті батька ОСОБА_7 в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу від 01.09.1999 року не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Факт здійснення сторонами своїх обов'язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

У відповідності до постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу від 01.09.1999 року квартири АДРЕСА_1 було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що сторони добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: Ізраїль, АДРЕСА_4) до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1), третя особа Товарна біржа «Нерухомість-центр» (місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 28), про визнання договору купівлі-продажу дійсним- задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, укладений 01 вересня 1999 року на Товарній біржі «Нерухомість-центр» між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - дійсним.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, яка вступила в дію з 15.12.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.О. Гаврасієнко