Справа № 522/7063/16-ц
Провадження № 2-во/522/276/18
У Х В А Л А

30 листопада 2018 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко О.О.,

розглянувши заяву у письмовому проваджені заяву ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про виправлення описки,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 06 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участі третьої особи приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю майна, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності.

02 серпня 2018 року представник позивача звернулась до суду з заявою в якій просила повернути позивачу переплачену частину судового збору в розмірі 6185,20 грн., з врахуванням отриманої в процесі розгляду справи оцінки нерухомого майна, яке було предметом спору, а саме 131784 грн.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 10 серпня 2018 року заяву представника ОСОБА_2 про повернення судового збору задоволено частково.

Зобовязано Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , місцезнаходження: вул. Черняховського, 6, м.Одеса повернути ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1, переплачену суму судового збору в розмірі 2442 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 04 копійки, із загальної суми судового збору в розмірі 6890 гривень, яка була сплачений 14 березня 2016 року на суму 551,20 гривень, що підтверджується квитанцією № 36 та 30 березня 2016 року на суму 6338,79 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.528866255.1.

09 серпня 2018 року ОСОБА_2 принесена апеляційна скарга на судове рішення.

28 серпня 2018 року матеріали справи надійшли до апеляційного суду Одеської області.

11 вересня 2018 року представник ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про виправлення описок в ухвалі судді Приморського районного суду міста Одеси від 10 серпня 2018 року про повернення судового збору, які мають суттєве значення для справи. Зазначає, що позивачка звернулась до суду з питання визначення спільним майном подружжя 317/1000 часток квартири № 20 спільного заселення по вулиці Канатній в місті Одесі. Похідною вимогою позовної вимоги було визнання ? частки вказаної квартири ії особистою власністю на момент смерті чоловіка, тобто 634/2000 часток квартири спільного заселення. ОСОБА_2 на момент звернення до суду була та є власником 634/2000 частин квартири спільного заселення, що отримано нею по закону у спадщину. Тобто питання власності цієї частки частини вказаної квартири сторонами не оспорювалось.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні описки.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.11.2018 року цивільну справу повернуто для виконання вимог чинного законодавства. 20.11.2018 року справа надійшла до Приморського районного суду міста Одеси.

Учасники справи в судове засідання не зявились.

ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про розгляд заяви про виправлення описок та помилку в розрахунку суми для повернення судового збору без ії участі. Просить внести зміни в текст ухвали суду: замість «частини квартири» написати «часток частки квартири», внести зміни в розмір вартості оспорюваного майна замість ? частки часток квартири 317/1000 на ? часток частки квартири 317/1000. Внести зміни в розмір суми судового збору, що підлягає поверненню .

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась 21 квітня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, в якому просила визнати 317/1000 частин квартири АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_5 з невід?ємними поліпшеннями, виконаними спільно за спільні кошти під час перебування у шлюбі спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частках; визнати право власності на ? частину майна, що складається з 634/2000 частин квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2.

31 січня 2017 року ОСОБА_2 уточнила свої позовні вимоги, та просила визнати 317/1000 частин квартири АДРЕСА_2, що належать ОСОБА_5 з невід?ємними поліпшеннями, виконаними спільно за спільні кошти під час перебування у шлюбі спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в рівних частках; визнати право власності на ? частину майна, що складається з 634/2000 частин квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_2; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАН №810324 на ім?я ОСОБА_3 та свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАН №810325 на ім?я ОСОБА_2 в частині визначення часток на спадкове майно; визнати право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 в розмірі 317/2000 та 158/2000 в загальній сумі 475/2000 частки квартири АДРЕСА_4 та право власності на спадкове майно за ОСОБА_3 Валерійовчием в розмірі 159/2000 частки квартири АДРЕСА_5.

24 травня 2017 року позивачка остаточно уточнила свої позовні вимоги, доповнивши їх вимогою про визнання частки спадкового майна, що належала померлому ОСОБА_5 в розмірі 317/2000 частки квартири АДРЕСА_2.

Отже, остаточні позовні вимоги позивачки, які заявлені та перебували на розгляді суду та за результатом розгляду справи відмовлено у задоволені позову стосуються частин та часток квартири № 20 по вулиці Канатній в місті Одессі, про що зазначено позивачем в уточненій позовній заяві від 24.05.2017 року (а.с. 63).

При цьому, згідно п. 19 Постанови № 14 Пленума Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18.12.2009 вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає. Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв'язку з постановленням відповідної ухвали.

Дослідивши матеріали справи та зіставивши їх з наявними документами та позовними вимогами, в редакції, яка стала предметом судового розгляду та постановлено судового рішення про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для задоволення вимог заяви про виправлення описки, оскільки фактично заявниця просить змінити суму судового збору що підлягає поверненню та змінити зміст ухвали.

Керуючись ст. 269 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про виправлення описок та внесення змін у розмірі суми судового збору що підлягає поверненню в ухвалі судді Приморського районного суду міста Одеси від 10 серпня 2018 року про повернення судового збору.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцять днів з дня постановлення ухвали.

Суддя Л. М. Чернявська

30.11.2018