Ухвала

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 490/8641/15-ц

провадження № 61-17656св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та представника ОСОБА_4, ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області

від 27 січня 2017 року у складі колегії суддів: Довжук Т. С., Коломієць В. В.,

Прокопчук Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 06 вересня 2006 року між Відкритим акціонерним банком «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір

№ 03/1/272/06-G, відповідно до умов якого останньому наданий кредит у розмірі 69 300,00 доларів США на купівлю нерухомості, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом та строком до 05 вересня 2031 року.

Того ж дня між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_5 укладений договір поруки, за яким остання відповідає за невиконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, як солідарний боржник.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором того ж дня між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_4 укладений договір іпотеки. Згідно із вказаним договором ОСОБА_4 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Цей договір зареєстрований приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за № 3421.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги у тому числі за вказаним кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_4 належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором від 06 вересня 2006 року, станом на 27 липня 2015 року, виникла заборгованість у розмірі 3 802 239,00 грн, із яких: тіло кредиту - 1 402 210,65 грн, відсотки - 1 733 733,73 грн, пеня - 617 541,35 грн, 3 % від прострочення заборгованості за тілом - 9 404,18 грн, 3 % від прострочення заборгованості за процентами - 39 349,09 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Дельта Банк» просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 вересня 2006 року № 03/1/272/06-G у розмірі 3 802 239,00 грн звернути стягнення на заставлене майно, а саме: квартиру

АДРЕСА_1, загальною площею 111,6 кв. м, житловою площею 74,8 кв. м та яка належать ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Літвінчук А. А. 06 вересня 2006 року, визнавши за ПАТ «Дельта Банк» право власності на вищевказану квартиру.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 вересня 2006 року

№ 03/1/272/06-G у розмірі 181 059,25 грн, з яких: заборгованість за відсотками у розмірі 131 059,25 грн та пеня у розмірі 50 000,00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що заборгованість за тілом кредиту не підлягає стягненню, оскільки рішенням Центрального районного суду

від 21 березня 2013 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5 у солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ «Кредитпромбанк за цим кредитним договором всю заборгованість за тілом кредитом, у тому числі поточну заборгованість за кредитом 450 919,99 грн та прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 53 153,74 грн. Крім того, суд зазначив, що стягненню підлягає заборгованість за відсотками за період із 20 червня 2013 року по 27 травня 2015 року за процентною ставкою 12,50 % річних, оскільки суду не надано підтвердження щодо письмового повідомлення відповідачів про її зміну. Також суд зменшив розмір штрафних санкцій, оскільки вони значно перевищують розмір збитків. Відмовляючи у стягненні 3 % від простроченої заборгованості за тілом кредиту та 3 % від простроченої заборгованості за процентами суд виходив із того, що такі вимоги не передбачені чинним законодавством. Відмовляючи у зверненні стягнення на іпотечне майно суд зазначив, що умови договору іпотеки прямо передбачають право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року в частині розміру пені та розміру процентів на поточну суму заборгованості змінено, збільшено розмір пені з

50 000,00 грн до 406 277,82 грн та розмір процентів із 131 059,25 грн до

1 733 733,73 грн.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % від простроченої заборгованості за тілом кредиту та 3 % від простроченої заборгованості за процентами скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Дельта Банк» 1 352,75 грн, які складаються із 3 % від простроченої заборгованості за тілом кредиту та 39 349,09 грн які складаються із 3 % від простроченої заборгованості за процентами, а всього, стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором

від 06 вересня 2006 року № 03/1/272/06-G у розмірі 2 180 713,39 грн. У іншій частині зазначене рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення тіла кредиту, проте не погодився з рішенням в частині розміру стягнення пені і прострочених процентів та в частині стягнення 3 % від простроченої заборгованості за тілом кредиту та 3 % від простроченої заборгованості за процентами мотивуючи це тим, що розрахунок заборгованості пені позивачем проведено за один рік, який передує зверненню до суду з цим позовом, що відповідає діючому законодавству. Крім того, договором передбачено, що у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань розміри всіх процентних ставок збільшуються на 0,25 % річних. Також підлягають стягненню індекс інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки такі вимоги є обґрунтованими.

У березні 2017 року представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк звернувся 04 січня 2011 року до позичальника з письмовою вимогою про дострокове виконання зобов'язань

до 04 лютого 2011 року за кредитом, процентами та пенею, змінив строк виконання основного зобов'язання, при цьому нарахування процентів після закінчення строку виконання зобов'язань кредитним договором не передбачений.

У березні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та у цій частині справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано, що частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права на майно, а отже, у зв'язку з наявною заборгованістю за кредитом, яка виникла з вини відповідача суд може захистити цивільне право або інтерес іпотекодержателя іншим способом, ніж встановлений договором або законом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 27 січня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С.О. Погрібний

Г.І. Усик