Справа № 350/1751/17
Провадження № 2/350/87/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19467 грн. 33 коп. та судові витрати по справі в розмірі 1600 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог покликається на те, що 04 червня 2013 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що стверджується підписом у заяві. Відповідач не виконує покладені на нього договором зобов'язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 19467 грн. 33 коп., тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав пояснення до суду в якому зазначив, що банком здійснено перерахунок заборгованості за час дії особливого періоду та повернено нараховані відсотки, штрафні санкції та пеню, а також надано уточнену позовну заяву з урахуванням перерахунку заборгованості.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти позову заперечила, покликаючись на обставини викладені у відзиві зазначила, що ОСОБА_2 дійсно у 2013 році уклав із ПАТ КБ «Приватбанк» договір кредиту на суму 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким користувався та який вчасно сплачував. Однак в періоди з 16.09.2015р. по 06.11.2015р., з 07.11.2015р. по 16.11.2015р., з 16.01.2016р. по 03.03.2016р. він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в м. Маріуполь Донецької області, а тому має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275-VІІ, внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ, яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки в країні триває мобілізаційний період, який розпочався 18 березня 2014 року і триває по даний час, тому на нього розповсюджуються пільги встановлені вищезазначеними нормативно-правовими актами, зокрема, пунктом 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ. Оскільки, свої зобовязання за кредитним договором № б/н від 04 червня 2013 року щодо сплати тіла кредиту ОСОБА_2 виконано 12 грудня 2017 року в повному обсязі, тому у задоволенні позову просить відмовити.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

04 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому умовами договору, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-24).

Сторони, приєднавшись до договору, визначилися з усіма істотними умовами договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.8).

При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого установлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З копій довідок МВС України Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області № 11102 від 06.11.2015 року, № 105 від 16.11.2015 року, витягів з наказів № 259 від 16.09.2015 року, № 323 від 16.11.2015 року, довідки № 3017/101/01-2016 від 02.03.2016 року (а.с.48-54) вбачається, що відповідач ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у період з 16.09.2015 року по 06.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 16.11.2015 року, з 16.01.2016 року по 03.03.2016 року.

Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України» на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Законом України від 20.05.2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до ст. 14 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту «військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Згідно Закону України від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і на час розгляду справи триває, а оскільки відповідач ОСОБА_2 з 16.09.2015 року по 06.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 16.11.2015 року, з 16.01.2016 року по 03.03.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, а тому за цей період позивач не повинен був нараховувати відповідачу штрафні санкції, пеню за невиконання зобов'язань, а також проценти за користування кредитом.

Згідно посвідчення серії УБД №142637 від 05 травня 2016 року, відповідач ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.55).

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у встановлений договором строк.

За змістом ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві надані грошові кошти та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Відповідач ОСОБА_2 сплатив частину заборгованості за кредитним договором № б/н від 04 червня 2013 року у розмірі 7295 грн., що підтверджується копією квитанції від 12 грудня 2017 року та випискою ПАТ КБ «Приватбанк» за період з 01.12.2017р. по 31.01.2018р. (а.с.56-58).

З наданого позивачем уточнюючого розрахунку заборгованості за кредитним договором з урахуванням часу дії особливого періоду та внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості вбачається, що станом на 04.05.2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 19467 грн. 33 коп., що складається з: 6168 грн. 24 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 11895 грн. 88 коп. - заборгованість по пені за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 903 грн. 21 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.113 ).

Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач не виконав зобовязання за вказаним договором належним чином, чим порушив зазначені норми закону та умови договору, а тому сума, що включає заборгованість за відсотками підлягає стягненню за рішенням суду.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За змістом статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, у кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов'язань, що є неправомірним, тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути тільки штрафи, нараховані за невиконання кредитних зобов'язань.

У зв'язку із наведеними обставинами, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 11895 грн. 88 коп. слід відмовити.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., згідно платіжного доручення від 26.10.2017 року № PROM6B8RIL.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на р/р № 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 червня 2013 року у розмірі 7571 грн. 45 коп. (сім тисяч п'ятсот сімдесять одна гривня 45 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 1600 (одна тисяча шістсот) гривень судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 червня 2018 року.

Суддя Максимів І.В.