АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/215/18 Справа № 181/25/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого за час спільного шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з багаторазово уточненим позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, мотивуючи тим, що з 06 вересня 1997 року по 21 грудня 2015 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1? та доньку Анну, ІНФОРМАЦІЯ_2, та за час перебування у якому вони набули ряд майна.

Зазначала, що фактичні шлюбі відносини між ними припинені та після того як ОСОБА_2 пішов з родини, він перестав допомагати їй утримувати спільних дітей.

Вказувала, що досягти згоди стосовно поділу набутого за час перебування у зареєстрованому шлюбі майна вони не можуть.

Посилаючись на те, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, при цьому суд бере до уваги не лише інтереси подружжя, але й дітей, а тому просила суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя: комбайн зернозбиральний марки Єнісей-950, рік випуску 2002, заводський номер №189, вартістю 550.000 грн.; трактор колісний марки ЮМЗ-6, рік випуску 1990, заводський №694927, вартістю 53.950 грн.; причеп марки 2 ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, вартістю 5.000 грн.; холодильник марки LG Electronics, моделі СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року, вартістю 7.067 грн.38 коп.; мікрохвильову піч марки Gorenje, моделі MO23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року, вартістю 1.726 грн.72 коп.; телевізор марки Samsung, модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску, вартістю 4.671 грн.27 коп.; мякий куточок з кріслом, розміром 3х2 метра, висотою один метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік, вартістю 4.034 грн.48 коп.; корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорно-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока на добу 12-15 літрів, вагою 380-400 кг, кількість отелень 2, вартістю 18.462 грн.14 коп., всього на суму 644.911 грн. 99 коп., та виділити їй в натурі вказане майно, визнавши за нею право власності на нього, припинивши право власності ОСОБА_2; врахувати при поділі майна подружжя вартість відчуженого не в інтересах родини майна загальною вартістю 645.460 грн.; зобовязати ОСОБА_2 сплатити їй різницю вартості майна в розмірі 548 грн.01 коп.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним уточненим позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого за час спільного шлюбу, в якому, посилаючись на те, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі, за час перебування у якому набули ряд цінного майна, з приводу поділу якого не можуть досягти домовленості, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: холодильник «Самсунг», вартістю 6.000 грн.; мікрохвильову піч, вартістю 1.500 грн.; телевізор, вартістю 8.500 грн.; мякий куточок, вартістю 10.000 грн.; музичний центр, вартістю 3.500 грн; компютер з допоміжними засобами, вартістю 10.000 грн.; корову, вартістю 20.000 грн; теля, вартістю 5.000 грн; свиней (10 штук) по 300 грн., вартістю 3.000 грн; трактор марки «ЮМЗ», державний номер 17275, вартістю 10.000 грн; комбайн марки «Єнісей», державний номер НОМЕР_1, вартістю 100.000 грн.; причеп, державний номер НОМЕР_2, вартістю 5.000 грн.; зобовязання щодо придбання частини комбайну марки «Єнісей», державний номер 40099 АЕ, вартістю 100.000 грн. Залишити у приватній власності ОСОБА_3 холодильник «Самсунг», вартістю 6.000 грн; мікрохвильову піч, вартістю 1.500 грн; телевізор, вартістю 8.500 грн.; мякий куточок, вартістю 10.000 грн.; музичний центр, вартістю 3.500 грн; компютер з допоміжними засобами, вартістю 10.000 грн.; корову, вартістю 20.000 грн.; теля, вартістю 5.000 грн; свиней (10штук) по 300 грн., вартістю 3.000 грн., загальною вартістю 67.500 грн. Залишити у його приватній власності трактор марки «ЮМЗ», державний номер 17275, вартістю 10.000 грн.; комбайн марки «Єнісей», державний номер НОМЕР_1, вартістю 100.000 грн.; причеп, державний номер НОМЕР_2, вартістю 5.000 грн., загальною вартістю у розмірі 115.000 грн., та зобовязання щодо придбання частини комбайну марки «Єнісей», державний номер НОМЕР_1, вартістю 100.000 грн.

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне майно: комбайн зернозбиральний марки «Єнісей-950», рік випуску 2002, заводський №189; трактор колісний марки «ЮМЗ-6», рік випуску 1990, заводський №694927; причеп марки 2ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302; холодильник марки «LG Electronics», модель СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року; мікрохвильову піч марки «Gorenje», модель МО23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року; телевізор марки «Samsung», модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску; мякий куточок з кріслом розміром 3х2 метра, висотою 1 метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік; корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорна-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока за добу 12-15 літрів, середньою вагою 390 кілограм, кількість отелень 2. Виділено ОСОБА_3 в натурі та визнано за нею право власності, припинивши право власності ОСОБА_2, на наступне майно: комбайн зернозбиральний марки «Єнісей-950», рік випуску 2002, заводський №189, вартістю 550.000грн.; трактор колісний марки «ЮМЗ-6», рік випуску 1990, заводський №694927, вартістю 53.950 грн.; причеп марки 2ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, вартістю 5.000 грн; холодильник марки «LG Electronics», модель СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року, вартістю 7.067 грн.38 коп.; мікрохвильову піч марки «Gorenje», модель МО23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року, вартістю 1.726 грн.72 коп.; телевізор марки «Samsung», модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску, вартістю 4.671 грн.27 коп; мякий куточок з кріслом, розміром 3х2 метра, висотою 1 метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік, вартістю 4.034 грн.48 коп.; корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорна-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока за добу 12-15 літрів, середньою вагою 390 кілограм, кількість отелень 2, вартістю 18.949 грн. 64 коп. Всього на суму 645.399 грн.49 коп. Враховано при поділі майна подружжя вартість відчуженого ОСОБА_2 майна проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї (не на її потреби) на суму 645.460 грн. Зобовязано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_3 різницю вартості спільного майна подружжя в розмірі 30 грн. 26 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на проведення комплексної судової автотоварознавчої та товарознавчої експертизи у розмірі 5.505 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційні скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його інтереси, взявши лише до уваги інтереси та доводи ОСОБА_3

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1997 року.

Шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Міжевського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають двох спільних дітей, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку Анну, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час перебування у шлюбі сторонами було набуто майно.

Актом обстеження майна, яке знаходиться у домоволодінні ОСОБА_3, від 03 лютого 2016 року підтверджується наявність частини спірного майна (техніки).

Витягом з електронно-облікової системи інспекції щодо реєстрації та зняття з обліку сільськогосподарської техніки №07.1/07.1-09/831 від 17 лютого 2016 року, наданим Держсільгосінспекцією в Дніпропетровській області, підтверджується, що за ОСОБА_2 зареєстровані: трактор колісний марки «ЮМЗ-6», рік випуску 1990, заводський №694927, дата реєстрації 23 березня 2009 року; причеп марки 2ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, дата реєстрації 22 лютого 2011 року; комбайн зернозбиральний марки «Єнісей-950», рік випуску 2002, заводський №189, дата реєстрації 12 червня 2014 року; трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892», рік випуску 2010, заводський №89200816, був зареєстрований за відповідачем 10 лютого 2011 року, знятий з реєстрації в грудні 2015 року.

Відповіддю ТСЦ №1247 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області №31/4-1247/779 від 11 березня 2016 року підтверджується, що автомобіль марки «Volkswagen Transporter Т5», рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, знятий ОСОБА_2 з реєстраційного обліку 01 грудня 2015 року.

Паспортом великої рогатої худоби серії LB №649599 підтверджується, що у власності ОСОБА_3 перебуває корова, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорна-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока за добу 12-15 літрів, середньою вагою 390 кілограм, кількість отелень 2.

Технічним паспортом, наданим ОСОБА_3, підтверджується наявність холодильника марки «LG Electronics», моделі СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року.

Керівництвом користувача, наданим ОСОБА_3, підтверджується наявність телевізора марки «Samsung» 11 жовтня 2012 року випуску.

З метою визначення вартості майна подружжя було проведено відповідну комплексну судову автотоварознавчу та товарознавчу експертизу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав доведеними та обґрунтованими вимоги позивача за первісним позовом та цілком безпідставними вимоги позивача за зустрічним позовом.

Однак колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції у звязку з наступним.

Норми статей 57,60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Головним критерієм поділу майна як обєкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1)майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3)майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4)житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5)земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по даній справі, з врахуванням висновків комплексної судової автотоварознавчої та товарознавчої експертизу з приводу дійсної вартості спірного майна, колегія суддів приходить до висновку, що спільним сумісним майном подружжя з врахуванням вимог законодавства та врахуванням його фізичної наявності є: комбайн зернозбиральний марки Єнісей-950, рік випуску 2002, заводський номер №189, вартістю 550.000 грн.; трактор колісний марки ЮМЗ-6, рік випуску 1990, заводський №694927, вартістю 53.960 грн.; причеп марки 2 ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, вартістю 5.000 грн.; холодильник марки LG Electronics, моделі СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року, вартістю 7.067 грн. 38 коп.; мікрохвильову піч марки Gorenje, моделі MO23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року, вартістю 1.726 грн.72 коп.; телевізор марки Samsung, модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску, вартістю 4.671 грн.27 коп.; мякий куточок з кріслом, розміром 3х2 метра, висотою один метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік, вартістю 4.034 грн.48 коп.; корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорно-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока на добу 12-15 літрів, вагою 380-400 кг, кількість отелень 2, вартістю 19.437 грн.14 коп.

Також до спільного майна подружжя відноситься автомобіль марки Volkswagen Transporter T5, рік випуску 2009, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_5, та трактор колісний марки Belarus C-892, рік випуску 2010, заводський №89200816.

Пленум Верховного Суду України в п.19 постанови Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року N11 зазначив, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Вказані вище автомобілі були реалізовані ОСОБА_2 без отримання згоди ОСОБА_3, після припинення шлюбних відносин, розірвання шлюбу, хоча придбані вони були за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а отже дане рухоме майно, також має статус майна подружжя і тому колегія суддів приймає факт відчуження його не в інтересах сімї і враховує його вартість при поділі майна подружжя.

З рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яке чинне на даний час, вбачається, що 30 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звертаючись до суду зазначав, що шлюбні відносини з ОСОБА_3 фактично припинені приблизно чотири місяці назад (тобто з липня 2015 року), проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Трактор колісний марки «БЕЛАРУС-892», рік випуску 2010, заводський №89200816, був зареєстрований за відповідачем 10 лютого 2011 року, знятий з реєстрації в грудні 2015 року, а автомобіль марки «Volkswagen Transporter Т5», рік випуску 2009, державний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4, знятий ОСОБА_2 з реєстраційного обліку 01 грудня 2015 року.

Тобто дані транспортні засоби були відчужені відповідачем ОСОБА_2 після припинення шлюбних відносин, окремого проживання, не ведення спільного господарства з ОСОБА_3 та під час розгляду цивільної справи за його позовом про розірвання шлюбу.

У своєму зустрічному позові ОСОБА_2 посилався на те, що до спільного майна подружжя слід віднести музичний центр, компютер з допоміжними засобами, теля, свиней, втім ним не доведено факту наявності цього майна та не зазначено джерела його придбання.

Також ОСОБА_2 просив визнати спільною сумісною власність зобовязання щодо придбання частини комбайну Єнісей, втім колегія суддів визнала цей обєкт спільною сумісною власністю подружжя, з урахуванням його вартості у відповідності до висновку експертизи, а підстав для визнання спільною сумісною власністю подружжя саме зобовязання щодо придбання частини комбайну вартістю 100.000 грн. не вбачає.

Правових підстав для залишення у приватній власності ОСОБА_2 комбайну, причепу, трактору, з врахуванням обставин даної справи, колегія суддів не вбачає, а доводи приведені в апеляційній скарзі не дають підстав для задоволення його позову в цій частині.

Як і не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 548 грн.01 коп. різниці вартості майна, оскільки з врахуванням конкретних обставин справ суд може відступити від рівності часток.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно із положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та у відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України понесені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 у розмірі 2.640 грн. з врахуванням пропорційності заявлених та задоволених вимог.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 5.505 грн. витрат, понесених останньою за проведення експертизи, та з врахуванням часткового задоволення її позову з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_3 понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 2.635 грн., також слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2.164 грн. з врахуванням ціни позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна, набутого за час спільного шлюбу задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне майно: комбайн зернозбиральний марки Єнісей-950, рік випуску 2002, заводський номер №189, вартістю 550.000 грн.; трактор колісний марки ЮМЗ-6, рік випуску 1990, заводський №694927, вартістю 53.960 грн.; причеп марки 2 ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, вартістю 5.000 грн.; холодильник марки LG Electronics, моделі СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року, вартістю 7.067 грн. 38 коп.; мікрохвильову піч марки Gorenje, моделі MO23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року, вартістю 1.726 грн.72 коп.; телевізор марки Samsung, модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску, вартістю 4.671 грн. 27 коп.; мякий куточок з кріслом розміром 3х2 метра, висотою один метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік, вартістю 4.034 грн.48 коп.; корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорно-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока на добу 12-15 літрів, вагою 380-400 кг, кількість отелень 2, вартістю 19.437 грн.14 коп.

Врахувати при поділі майна подружжя вартість відчуженого ОСОБА_2 майна, автомобіля марки Volkswagen Transporter T5, рік випуску 2009, реєстраційний номер НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_5, вартістю 356.580 грн.; трактор колісний марки Belarus C-892, рік випуску 2010, заводський №89200816, вартістю 288.880 грн., загальною вартістю 645.460 грн.

Виділити ОСОБА_3 в натурі та визнати за нею право власності, припинивши право власності ОСОБА_2, на наступне майно:

1. комбайн зернозбиральний марки Єнісей-950, рік випуску 2002, заводський номер №189, вартістю 550.000 грн.;

2. трактор колісний марки ЮМЗ-6, рік випуску 1990, заводський №694927, вартістю 53.960 грн.;

3. причеп марки 2 ПТС-4, рік випуску 1972, заводський №21302, вартістю 5.000 грн.;

4. холодильник марки LG Electronics, моделі СА-В359 PLCA, серійний номер 911RARPO3798, дата придбання 19 травня 2010 року, вартістю 7.067 грн.38 коп.;

5. мікрохвильову піч марки Gorenje, моделі MO23DQV, 2013 року випуску, дата придбання лютий 2014 року, вартістю 1.726 грн.72 коп.;

6. телевізор марки Samsung, модель UE32EH4003W, 11 жовтня 2012 року випуску, вартістю 4.671 грн.27 коп.;

7. мякий куточок з кріслом розміром 3х2 метра, висотою один метр, обтягнутого кольоровою тканиною, дата придбання 2010 рік, вартістю 4.034 грн.48 коп.;

8. корову, ІНФОРМАЦІЯ_3, робочий номер 2858, породи українська чорно-ряба молочна, період лактації 2 роки, надої молока на добу 12-15 літрів, вагою 380-400 кг, кількість отелень 2, вартістю 19.437 грн.14 коп.

На загальну суму 645.896 грн.99 коп.

В задоволені решті позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 5.505 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 2.635 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2.164 грн.40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір 2.640 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6