Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/9472/16-ц

провадження № 61-6266св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Оніщука В. В., Медвецького С. К., Нікушина В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 01 квітня 2011 року між банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі

5 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до пункту 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач зазначив, що відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання і не погасив кредит у встановлені строки, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17 лютого 2016 року складає 14 817,04 грн, з яких: 4 997,42 грн - заборгованість за кредитом; 8 337,86 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 681,76 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, банк просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість на загальну суму 14 817,04 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня

2016 року позов ПАТ «Акцент-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 квітня 2011 року б/н станом на 17 лютого 2016 року, в сумі 14 817,04 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що боржник не виконав взяті на себе зобов'язання за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2016 року скасовано. У задоволенні позову ПАТ «Акцент-Банк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що останній платіж за кредитом здійснено 12 квітня 2011 року, з урахуванням дії платіжної картки і строку погашення кредиту в повному обсязі позивачу було достовірно відомо про порушення свого права і ним без поважних причин пропущено передбачений законом строк позовної давності, що відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, відповідач при розгляді справи в суді першої інстанції участі не брав та був позбавлений можливості зробити заяву про застосування строку позовної давності, яку ним в подальшому було заявлено в заяві про перегляд заочного рішення суду та у поданій апеляційній скарзі.

У листопаді 2016 року ПАТ «Акцент-Банк» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач ні умовами договору, ні нормами матеріального права не звільнений від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання у вигляді сплати банку процентів і неустойки у розмірах, встановлених договором, у межах позовної давності з урахуванням того, що правовідносини сторін не припинялися.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, а ухвалою від 27 березня 2017 року - призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про

відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом

касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим

Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 07 лютого

2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу

№ 200/11343/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада

2014 року та на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року.

Так, зі змісту оскаржуваних судових рішень у справі, яку передано на Велику Палату, вбачається, що процесуальне законодавство, чинне на момент розгляду справи, не передбачало можливість скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції з передачею справи на новий розгляд з підстав її розгляду за відсутності учасника справи не повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду, отже відсутній механізм забезпечення права відповідача при апеляційному розгляді подати заяву про застосування строків позовної давності у випадку заочного розгляду справи.

Постановляючи вказану ухвалу, Верховний Суд виходив із наявності підстави, передбаченої підпунктом 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

У правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України

від 18 березня 2015 року № 6-25цс15, від 20 вересня 2015 року № 6-780цс15 та

від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, вбачається, що заява сторони про застосування позовної давності, яка не була предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймається та не розглядається судом апеляційної інстанції.

Разом з тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заочний розгляд справи у суді відповідно до статті 224 ЦПК України 2004 року проводиться за відсутності належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача.

Отже, Верховний Суд у справі, яку передано на розгляд до Великої Палати, зазначив, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а відповідач до суду першої інстанції такої заяви не подавала, тому апеляційний суд позбавлений можливості застосувати положення 256-258 ЦК України без заяви відповідача до ухвалення рішення у суді першої інстанції.

Враховуючи зазначене, вбачається, що оскаржуване судове рішення у цій справі та оскаржувані рішення, які передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, постановлені у подібних правовідносинах.

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 200/11343/14-ц.

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 127/9472/16-цза позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 200/11343/14-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик