Справа №489/5840/18
Провадження №2/489/2589/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06 грудня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №5 будинку №8 по вулиці Казарського в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі, хоча і зареєстровані за вказаною адресою, проте в зазначеній квартирі фактично ніколи не проживали, вказані відповідачі їй не відомі взагалі. З кінця 2017 року на адресу позивача з Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області почали надходити листи на імя ОСОБА_4. Позивачем, вказана квартира придбалася в 2002 році, попередніми власниками за договором купівлі-продажу від 27.08.2002 року надавалася довідка із ЖЕК про те, що в квартирі ніхто не зареєстрований.
Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №5 будинку №8 по вулиці Казарського в м. Миколаєві.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Згідно довідки наданої ЖКП ММР «Південь» від 05.01.2018 року, що видана на підставі адвокатського запиту за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.
Позивач зазначає, що з кінця 2017 року на її адресу з Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області почали надходити листи на імя ОСОБА_4, на підтвердження зазначеного до матеріалів справи долучено копію конверта про відправлення поштового повідомлення (а.с. 13).
На звернення позивача до Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області надано відповідь про те, що згідно копій паспортних даних, які знаходяться в пенсійних справах, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією відповіді Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 20.11.2017 року (а.с. 14).
Щодо витребування інформації про реєстрацію відповідачів в спірній квартирі представником позивача було отримано відмову з посиланням на конфіденційність інформації про персональні дані, що також підтверджується копією відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Миколаївській області від 28.12.2017 року.
Відповідно до акту про не проживання від 20.09.2018 року, підписаного сусідами позивачки, за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з серпня 2002 року не проживають.
Відповідно до довідки з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 04.10.2018 року, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15.12.1995 року.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
За змістом ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік.
Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності з ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16.
Приймаючи до уваги, що відповідачі не є членами сімї позивача та відсутні без поважних причин понад один рік, що підтверджується актом про не проживання, та оскільки відповідачі не проживають в спірному будинку, витрати на його утримання не несуть, за комунальні послуги не сплачують, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати повязані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позовні ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №5 будинку №8 по вулиці Казарського в м. Миколаєві.
Судові витрати повязані з розглядом цивільної справи покладаються на сторони відповідно до їх фактичного понесення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідач: ОСОБА_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суддя Ленінського районного
суду міста ОСОБА_1 Румянцева
Повний текст судового рішення складено «06» грудня 2018 року.