Справа № 462/7264/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Андрушко Я.С.

з участю представника позивачки - ОСОБА_1, представника відповідачів - ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», голови правління Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення компенсації, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення компенсації, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 30 серпня 2014 року в районі аеропорту Таманрассет (Алжир) мала місце авіакатастрофа повітряного судна АН-12 ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» в результаті якої загинув член екіпажу літака та її син - ОСОБА_5 21 жовтня 2014 року нею була подана заява в ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» з проханням виготовити свідоцтво про смерть сина та виплатити грошові компенсації. 30 листопада 2014 року нею було направлено в ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» заяву з проханням повідомити про дату доставлення рештків тіла сина та одержання свідоцтва про смерть. Відповідачі не повідомили її про дату доставлення рештків тіла сина в Україну, на початку 2015 року видали рештки тіла сина колишній дружині загиблого ОСОБА_3 та виплатили останній 29 жовтня 2014 року, 08 та 28 травня 2015 року грошову компенсацію в розмірі 60200 доларів США. 15 березня 2015 року нею скеровано відповідачам інформаційний запит, на який вона не отримала відповіді, хоча у численних телефонних розмовах відповідач ОСОБА_6 неодноразово обіцяв надіслати відповідь на даний запит та виплатити відповідну компенсацію у звязку зі смертю сина. 18 травня 2015 року нею скеровано заяву-вимогу щодо надання відповіді на запит від 15 березня 2015 року та вимогою до голови правління ОСОБА_6 приїхати у м. Львів, особисто принести вибачення за смерть сина та особисто передати їй повний розмір компенсації та невиплачену заробітну платню. Однак і на дану заяву відповіді вона не отримала. Також, враховуючи те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті сина ОСОБА_5 та має право на ? частку спадкового майна, їй належить право на отримання ? частини компенсації у звязку зі смертю сина, яка неправомірно та у повному обсязі в розмірі 60200,00 доларів США, була виплачена законному представнику неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_3 З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ст.ст.1218,1241,1261 ЦК України та ОСОБА_8 України «Про звернення громадян» просить: визнати дії ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» неправомірними щодо приховування факту смерті ОСОБА_5, неповідомлення заздалегідь про доставлення рештків тіла сина для поховання, передачі тіла сина та оригіналу свідоцтва про смерть сторонній особі, безпідставне зволікання із виплатою компенсації за смерть сина, відшкодування шкоди компенсації за смерть сина; визнати дії голови правління ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6 неправомірними щодо приховування факту смерті ОСОБА_5, неповідомлення заздалегідь про доставлення рештків тіла сина для поховання, передачі тіла сина та оригіналу свідоцтва про смерть сторонній особі, безпідставне зволікання із виплатою компенсації за смерть сина, відшкодування шкоди компенсації за смерть сина, порушення ОСОБА_8 України «Про звернення громадян»; стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на її користь 30100 доларів США компенсації у зв»язку із смертю сина ОСОБА_5; зобов'язати голову правління ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6 виконати вимоги заяви-вимоги від 18 травня 2015 року а саме: приїхати за адресою: м.Львів, вул. Широка, 73/35 до неї та принести вибачення за смерть сина; приїхати за адресою: м.Львів, вул. Широка, 73/35 до неї та передати особисто в руки розмір завданої майнової шкоди - компенсації за смерть сина у розмірі 30100,00 доларів США та залишки заробітної плати ОСОБА_5 за півтора місяця годин перельотів.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додатково зазначив, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова стягнуто з АТ СК „Бусін на користь позивачки 50000грн. страхового відшкодування. Просить позов задовольнити.

Представник відповідачів позову не визнала, надала пояснення аналогічні викладеним у запереченні проти позову ОСОБА_5, зазначивши, що звинувачення позивачки про те, що авіакомпанія або її керівник не повідомили її про катастрофу, намагались приховати факт смерті та обставини доставки тіла померлого ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки про усі вказані обставини позивач безпосередньо повідомлялась, про що свідчить численна переписка між сторонами. На даний час відсутні документи, якими встановлені правові підстави для стягнення шкоди, оскільки висновки комісії щодо причин авіакатастрофи та її винуватці відсутні. ОСОБА_3, як законний представник спадкоємця померлого ОСОБА_7, правомірно отримала повну суму компенсації в розмірі 40300 доларів США., при цьому перерахунок коштів від 28 травня 2015 року в розмірі 23000,00 доларів США був перерахунком коштів відповідно до акту від 08 травня 2015 року, а не окремим перерахунком. Дані виплати не є відшкодуванням шкоди, а є добровільними виплатами. Зазначила, що відповідачі не несуть обовязку з виплати позивачці належної їй суми компенсації, оскільки відповідачі та ОСОБА_3, як законний представник ОСОБА_7, погодили вирішення особисто ОСОБА_3 спорів щодо розміру компенсації між спадкоємцями при наявності таких. Вважає позовні вимоги ОСОБА_5 безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Представник третьої особи позову не визнала та пояснила, що між ОСОБА_5 та його братом ОСОБА_1 склалися неприязні відносини, чому вони не спілкувалися, а відтак третя особа ОСОБА_3 жодного разу не навідувалася у квартиру позивачки та її син ОСОБА_1 і контактів з ними не мала. В січні 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано. Про трагічну загибель ОСОБА_5 третя особа дізналася від авіакомпанії на початку вересня 2014р. В жовтні 2014р. у судовому засіданні представнику позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_1 стало відомо про трагічну загибель брата ОСОБА_5 В подальшому для ідентифікації тіл загиблих ОСОБА_3 надала зразки ДНК неповнолітнього сина ОСОБА_5 ОСОБА_7 29.10.2014 року ПАТ „Авіакомпанія „Україна-Аероальянс виплатила ОСОБА_3, як законному представнику неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є сином та спадкоємцем ОСОБА_5, 17200 дол. США компенсації у звязку із смертю батька. 30.12.2014р. в аеропорту „Бориспіль ОСОБА_3 було передано оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_9 та труну з тілом ОСОБА_5 Про день та місце поховання ОСОБА_5 третя особа повідомила внучку позивачки ОСОБА_10 через месенджер додатку „Вайбер. Весною 2015 року ОСОБА_3 виїхала на заробітки в Росію, де вона пербуваючи у травні 2015 року підписала акт про виплату компенсації від 08.05.2015р., хоча коштів не отримала. Даний акт вона поштою надіслала в авіакомпанію. 28.05.2015р. на картковий рахунок ОСОБА_3, відкритий у„Сбербанку в Росії, було перераховано 23000 дол. США компенсації. Таким чином, ОСОБА_3 отримала від ПАТ „Авіакомпанія „Україна-Аероальянс грошову компенсацію в загальній сумі 40200 дол. США. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16.04.2018р. стягнуто з ПАТ „Авіакомпанія „Україна-Аероальянс на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500000 грн. За наведеного, вважає позовні вимоги ОСОБА_5 безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом, 30 серпня 2014 року в районі аеропорту Таманрассет (Алжир) мала місце авіакатастрофа повітряного судна АН-12 UR-DWF ПАТ „Авіакомпанія „Україна-Аероальянс, в результаті якої загинув член екіпажу та син позивачки ОСОБА_5, що підтверджується Актом про смерть виданого 01 грудня 2014 року компетентними органами Алжирської Народної Демократичної Республіки та посвідченого 29 грудня 2014 року консулом Посольства України в Алжирі (а.с.54-55).

Остаточного звіту за результатами розслідування катастрофи літака АН-12 UR-DWF не має по даний час.

Як безспірно встановлено у ході судового розгляду спадкоємцями померлого, ОСОБА_5 в рівних частках за законом, є його син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та його мати ОСОБА_5

Згідно з довідкою ПАТ «Страхова компанія «Бусін» ОСОБА_5 був застрахований в даній страховій компанії як член екіпажу і авіаційного персоналу повітряного судна АН-12 відповідно до порядку та Правил проведення обов»язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 року №1535.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27.09.2016р. стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Бусін» на користь ОСОБА_5 в рахунок страхового відшкодування 50000 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 ОСОБА_8 України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров»я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування України відповідно до ОСОБА_8 України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», відповідно до ч.2 ст.9 ОСОБА_8 України «Про охорону праці» вирішило за рахунок власних коштів здійснити виплати потерпілим та членам їх сімей грошові компенсації у зв»язку з авіакатастрофою 30 серпня 2014 року літака АН-12 UR-DWF.

Наказом голови наглядової ради приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» №4-1 від 15 вересня 2014 року «Про організацію виплат членам сімей загиблих» зобов»язано голову правління Товариства в індивідуальному порядку організувати виплату коштів членам сімей загиблих, в тому числі ОСОБА_5 (а.с.261).

Заявою від 29 жовтня 2014 року адресованою Голові правління ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», ОСОБА_3, як законний представник ОСОБА_7 (сина загиблого), підтвердила отримання від авіакомпанії грошової компенсації в розмірі 17200,00 доларів США (222756 грн. 25 коп.) у звязку з авіакатастрофою, в якій трагічно загинув ОСОБА_5, зазначивши, що у випадку виявлення законних вимог (претензій) з боку інших спадкоємців, вона зобовязується самостійно врегулювати вимоги (претензії) з іншими спадкоємцями /а.с.68/.

Наказом ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» від 27.02.2015р. №251ос у звязку із смертю ОСОБА_5 вирішено нарахувати та виплатити родичам померлого компенсацію та 19 днів невикористаної відпустки.

08 травня 2015 року складено акт про виплату компенсації за підписом ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» та ОСОБА_3, як законним представником сина ОСОБА_7 про отримання компенсації в розмірі 20000,00 доларів США (414 449 грн. 20 коп.), в якому зазначено, що у випадку виявлення законних вимог (претензій з боку будь-яких (відомих та невідомих) заінтересованих осіб щодо вказаної суми грошової компенсації або щодо відшкодування майнової та /або моральної шкоди чи інших належних платежів, виплат (відшкодувань), які охоплює дана грошова компенсація, ОСОБА_3 зобовязується самостійно врегулювати такі вимоги (претензії).

Судом встановлено, що весною 2015 року ОСОБА_3 проживала і працювала в Росії, де вона, перебуваючи у травні 2015 року, за проханням ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» підписала акт про виплату компенсації від 08 травня 2015 року, хоча коштів в той час не отримала і направила поштою цей акт авіакомпанії.

Відповідно до виписки з міжнародного переказу коштів, відповідачем на банківський рахунок ОСОБА_3, як законного представника спадкоємця померлого - ОСОБА_7, 28 травня 2015 року було перераховано 23000,00 доларів США /а.с. 70/.

Наведене стверджується показаннями представника відповідачів, представника третьої особи, за якими ОСОБА_3 отримала компенсацію в загальній сумі 40200 дол. США, а також скрінами із додатку „Вайбер, з яких вбачається, що в період з 5 по 26 травня 2015 року між головою правління ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6 та ОСОБА_3 велася переписка щодо виплати грошової компенсації та що ОСОБА_3 з Росії надіслала авіакомпанії листа з актом від 08 травня 2015 року. Також, згідно цієї переписки, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_3, що авіакомпанія готова виплатити для сина 20 000 дол. США компенсації, для мами 20000 дол. США компенсації, а також 3000 дол. США на встановлення памятника.

З огляду на зазначені докази, суд не приймає до уваги покликання представника відповідачів на те, що ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» прийняла рішення про виплату членам сімї загиблого ОСОБА_11 компенсації в загальній сумі 40000 дол. США., а також покликання представника позивача на те, ОСОБА_3 отримала компенсацію в загальній сумі 60200 дол. США.

Також суд не бере до уваги покликання представника відповідачів на те, що законний представник спадкоємця померлого ОСОБА_7 ОСОБА_3 правомірно отримала повну суму компенсації, так як на час її виплати відповідачам не було відомо про інших спадкоємців та крім того вказана компенсація взагалі є добровільною виплатою, оскільки знову ж таки представником відповідачів суду не надано жодного рішення компетентного органу ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», яке б свідчило про певний характер та умови вказаної виплати та заявою від 29 жовтня 2014 року і актом від 08.05.2015 року чітко стверджується виплата вказаної компенсації саме спадкоємцю померлого ОСОБА_7

Окрім того, отримавши листи від ОСОБА_5 датовані 21 жовтня 2014 року, 15 березня 2015 року, 18 травня 2015 року у яких також йшлось про те, що позивач ОСОБА_5 є матірю та спадкоємцем померлого ОСОБА_5, листуючись із позивачем протягом 2014-2015 років, ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» листом від 03.07.2015 року запропонувала ОСОБА_5 грошову компенсацію за смерть сина в розмірі 20000 дол. США /а.с.63-64/.

З пояснень представника позивача встановлено, що позивачка не отримувала листа ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» від 03.07.2015р. і від компенсації за смерть сина в розмірі 20000 дол. США не відмовлялася.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що авіакомпанія прийняла рішення про виплату грошової компенсації родичам померлого ОСОБА_5 в загальній сумі 60200,00 доларів США., з яких 40200 дол. США було виплачено ОСОБА_3, як законному представнику сина ОСОБА_7, при цьому остання взяла на себе зобовязання у випадку виявлення законних вимог (претензій) з боку інших спадкоємців, самостійно врегулювати вимоги (претензії) з іншими спадкоємцями.

Позивачкою не надано, а судом не здобуто належних доказів на підтвердження того, що позивачка зверталася до ОСОБА_3 за вирішенням питанням про розподіл коштів, а ОСОБА_3 в свою чергу ухилялася від виконання зобовязань, визначених у заяві від 29 жовтня 2014 року та акті від 08 травня 2015 року.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 27.09.2016р. стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Бусін» нак користь ОСОБА_5 в рахунок страхового відшкодування 50000 грн.

За наведеного вище, враховуючи, що авіакомпанія прийняла рішення про виплату 60200,00 дол. США родичам померлого ОСОБА_5, з яких 40200 дол. США виплачено ОСОБА_3, яка взяла на себе зобовязання у випадку виявлення законних вимог з боку інших спадкоємців самостійно врегулювати вимоги з іншими спадкоємцями, а також враховуючи, щосудом не встановлено факту ухилення або обставин, що унеможливи вирішення питання про розподіл коштів між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, суд вважає, що з ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на користь ОСОБА_5, як безспірного спадкоємця першої черги після смерті ОСОБА_5, слід стягнути 20000 /тридцять тисяч/ доларів США компенсації у звязку із смертю ОСОБА_5

Що стосується вимог позивача про визнання дій відповідачів неправомірними щодо приховування факту смерті ОСОБА_5, неповідомлення заздалегідь про доставлення рештків тіла сина для поховання, передачі тіла сина та оригіналу свідоцтва про смерть сторонній особі, безпідставне зволікання із виплатою компенсації за смерть сина, порушення ними вимог ОСОБА_8 України «Про звернення громадян»та їх зобовязання принести вибачення за смерть сина, передачу особисто в руки матеріальної та моральної шкоди, виплати залишків заробітної плати та інших вимог, то такі не можуть бути задоволеними через їх безпідставність та необґрунтованість.

Встановлено, що в результаті авіакатастрофи, яка мала місце 30 серпня 2014 року, падіння літак АН-12 UR-DWF тіла членів екіпажу, у тому числі другого пілота ОСОБА_5 не підлягали ідентифікації.

Спеціальна лабораторія жандармерії Алжирської Народної Демократичної Республіки спільно з Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України проводила ідентифікацію тіл загиблих шляхом експертиз ДНК близьких, зразки яких були отримані алжирською стороною лише 04 листопада 2014 року.

10 грудня 2014 року посольство Алжирської Народної Демократичної Республіки повідомило Департамент Консульської служби МЗС про закінчення робіт з ідентифікації, оформлення документів про смерть та дозволів для репатріації тіл загиблих в Україну.

Копія акту (свідоцтва) про смерть ОСОБА_5 була видана компетентними органами Алжирської Народної Демократичної Республіки 23 грудня 2014 року, в подальшому була легалізована та перекладена на українську мову і 05 січня 2015 року надіслана позивачці (а.с.17).

Так, листами від 13 листопада 2014 року, 19 грудня 2014 року, 29 грудня 2014 року, 05 січня 2015 року, 15 травня 2015 року, 01 жовтня 2015 року (а.с.13, 14, 16, 17, 63-64, 66) позивачка була належно проінформованою відповідачами про усі обставини смерті ОСОБА_5, доставку його тіла на територію України, передачі тіла його сину ОСОБА_7 в особі його законного представника ОСОБА_3, а відтак жодного приховування від позивачки факту смерті її сина ОСОБА_5 з боку відповідачів не могло бути.

У задоволенні вимог позивача про визнання дій відповідачів неправомірними щодо приховування факту смерті ОСОБА_5, неповідомлення заздалегідь про доставлення рештків тіла сина для поховання, передачі тіла сина та оригіналу свідоцтва про смерть сторонній особі, слід відмовити, оскільки суд переконаний, що позивачку ОСОБА_5 було належно проінформовано про усі обставини смерті ОСОБА_5, доставку його тіла на територію України, передачі його тіла /кому і коли воно було передано/ та підстави видачі оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_5 не сторонній особі а спадкоємцю померлого, його сину ОСОБА_7 в особі його законного представника, натомість позивачу було надано нотарільну посвідчену копію вказаного документу, яка надає можливість позивачу скористатись усіма правами спадкоємця, що не заперечив представник позивача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року та 04 листопада 2015 року, які набрали законної сили встановлено порушення відповідачами ОСОБА_8 України «Про звернення громадян» щодо порушення строків відповідей на звернення ОСОБА_5 (а.с.107, 108).

Вимоги позивачки щодо зобовязання голови правління приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6 особисто принести вибачення за смерть сина та передати кошти в руки є неналежним способом захисту цивільних прав розумінні ст.15 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо вимог ОСОБА_5 про виплату залишків заробітної плати ОСОБА_5 за півтора місяця годин перельотів, то такі також не підлягають до задоволення, оскільки довідкою ПАТ «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» від 18 листопада 2016 року стверджується, що всі заборговані суми, в тому числі компенсація за 19 днів невикористаної відпустки в сумі 1151,96 гривень виплачено родичам загиблого.

Що стосується вимог про визнання неправомірними дій щодо безпідставного зволікання відповідачів із виплатою компенсації за смерть сина, відшкодування шкоди компенсації за смерть сина то, на переконання суду, такі обставини фактично встановлені судом при вирішенні вимоги щодо стягнення спірної компенсації та, на думку суду, окремого висвітлення не потребують.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст.12, 89, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс», голови правління Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення компенсації, визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Україна-Аероальянс» на користь ОСОБА_5 20000 /двадцять тисяч/ доларів США компенсації у зв»язку із смертю сина ОСОБА_9.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 травня 2018 року.

Суддя: