Головуючий у І інстанції Осаулов А.А.
Провадження № 22-ц/824/844/2018 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

за участю секретаря: Шуляка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, скасування рішення про визнання правочину нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський», зазначене у наказі № 42/2 від 01.06.2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунок позивача на загальну суму 30 106,56 грн.; зобов'язати відповідача включити до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача, який має право на відшкодування коштів у сумі 30 106,56 грн., які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» №980-002-000000568 від 09.07.2014 року, та вирішити питання про понесені ним по справі судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19.05.2016 року на його поточний рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», надійшли грошові кошти у розмірі 106,56 грн. та 30 000,00 грн. від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. На час введення в банкутимчасової адміністрації, позивач ОСОБА_2 на поточному рахунку в банку мав кошти, які відповідно до частини 1 статті 26, пункту 3 частини 2 статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у граничному розмірі відшкодування коштів 200 000 грн. та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

Незважаючи на вимоги закону, позивачу у встановлені законом терміни після розпочатої процедури ліквідації гарантована сума виплачена не була, у зв»язку із чим ним на адресу уповноваженої особи Фонду було скеровано заяву із вимогою про включення до Переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми. Разом з тим, відповідачем повідомлено позивача про те, що зарахування 19.05.2016 року коштів на рахунок останнього з рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» НОМЕР_1 є нікчемним. Таке рішення про нікчемність правочину викладено у наказі від 01.06.2016 року № 42/2 «Про затвердження висновків комісії та перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними». При цьому, при винесенні вказаного рішення уповноважена особа керувалась п.7-9 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В той же час, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір про перерахування коштів, як і договір банківського рахунку із банком недійсним чи нікчемним визнано не було, а договір між позивачем та товариством, що був підставою для перерахування коштів, не стосувався жодним чином прав чи інтересів банку та відповідає чинному законодавству, а тому оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню у відповідності до вимог ст.ст.202, 228, 319, 1074 ЦК України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», зазначене у наказі № 42/2 від 01 червня 2016 року, в частині затвердження результатів проведеної перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) щодо виконання 19 травня 2016 року платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» () по перерахуванню коштів на рахунки ОСОБА_2 на загальну суму 30 106 грн. 56 коп.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, інформацію про ОСОБА_2., який має право на відшкодування коштів у розмірі 30106 грн. 56 коп., які знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 в Публічному акціонерному товаристві «БанкМихайлівський», згідно з договором банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-002-000000568 від 09 липня 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та провадження у справі закрити, посилаючись, зокрема, на те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має бути розглянутий за правилами адміністративного судочинства, оскільки є публічно-правовим.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений Договір № 980-002-000000568 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім'я поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснення його розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів, відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов'язується оплачувати послуги Банку (а.с.15).

13травня 2016 року між ОСОБА_2 (Сторона-1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (Сторона-2) укладено договір № 980-002-000238643, Тип договору: «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого Сторона-1 передає Стороні-2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а Сторона-2 зобов'язується повернути кошти Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором (а.с.10-11). Відповідно до п. 5.4.2. Договору, Сторона - 2 має право з власної ініціативи достроково повернути Кошти Стороні-1 у будь-який момент дії Договору, в тому числі, але не виключно, у випадку, якщо Сторона-1 звернеться із вимогою про дострокове розірвання Договору добровільного страхування фінансових ризиків «КАПІТАЛ».

Також встановлено, щона підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23травня 2016 року до 22червня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01 вересня 2016 рокупризначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року за № 42/2, затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними. Вказаним наказом встановлено нікчемність правочинів з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб.

ПозивачОСОБА_2 звернувся на адресу відповідача із заявою, в якій просив включити його до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми, за результатами розгляду якої Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» позивача було повідомлено про те, що на підставі статей 215, 216 ЦК України та статті 37, пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на загальну суму 30 106,56 грн., є нікчемним (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 15 ЦПК України в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічні положення містить і ч. 1 ст. 19 ЦПК України в діючій редакції.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 вищевказаного Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 2 ст. 47 Закону № 4452-VI передбачено, що рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Разом з тим, згідно зі ст. 17 КАС України в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання не чинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Положення про те, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, і у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, містить і КАС України в діючій на час розгляду справи судом апеляційної інстанції редакції (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

У справі, яка переглядається, спірні правовідносини виникли у зв'язку з порушенням права позивача ОСОБА_2 на включення до реєстру вкладників, які мають право на виплату гарантованої за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суми.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач не ставив питання про відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та стягнення на свою користь відповідних сум, а оспорював виключно дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, звернення позивача до Фонду з указаними вимогами не є підставою для розгляду спору в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом прав, порушених суб'єктом владних повноважень, що виникли із адміністративних відносин, тому такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже у справі, яка переглядається, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ВолковаО.Ю. про визнання права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, скасування рішення про визнання правочину нікчемним, не врахувавши, що вказані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст.377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, визначених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи обставини справи, на підставі вищенаведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі з тих підстав, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»- задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року - скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання права на отримання гарантованої суми відшкодування за вкладом, скасування рішення про визнання правочину нікчемним - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 057 грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: