Справа № 739/226/18
Провадження № 2-н/739/6/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"09" лютого 2018 р. м. Новгород-Сіверський

Суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Чепурко В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2018 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхніх дітей, а саме ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття. Також у заяві порушується питання про стягнення після досягнення ОСОБА_3 повноліття аліментів у розмірі ? частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до частини третьої статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається до заяви не додано документа про сплату судового збору за видачу у судового наказу, хоча згідно підпункту 4-1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового збору справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 176 грн. 20 коп.

Твердження заявниці про те, що вона звільнена від сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів звільняються лише позивачі, тобто сторона у справі позовного провадження, а не заявник у справі наказного провадження.

Викладене вище свідчить, що заяву про видачу судового наказу подано без додержання вимог, передбачених статтею 163 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи викладені вище недоліки заяви, на підставі частини першої статті 165 ЦПК України, у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

При цьому заявниці необхідно розяснити, що відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Також заявниця має право звернутися до суду з вимогами, зазначеними в її заяві, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 161, 163, 165, 166, 258-261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 від 08 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали надіслати заявниці для відома.

Розяснити заявниці, що відмова у видачі судового наказу у звязку з недоліками поданої нею заяви не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Також заявниця має право звернутися до суду з вимогами, зазначеними в її заяві, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у пятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Чепурко