Справа № 139/637/18
Провадження № 2/139/281/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Сторони з 27 січня 2008 року до 29 листопада 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі і мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідач припинив спільне проживання з позивачем і дітьми, добровільно не приймає участі в утриманні дітей. Позивач 05 липня 2018 року заявила до суду вимогу про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання до суду заяви до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 19 липня 2018 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання.

Сторони у підготовче засідання не з'явилися, але подали заяви (а.с. 23, 24) про розгляд справи за їх відсутності.

З врахуванням положень ч. 1 ст. 198 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

В заяві про розгляд справи без участі відповідач одночасно визнав позов (а.с. 24).

Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного:

27 січня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, який було припинено на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 18 листопада 2011 року (а.с. 3). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 4, 5) сторони мають спільних малолітніх доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 484 від 03.07.2018 (а.с. 7) стверджується заява позивача про те, що діти проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач визнанням позову не заперечив таку обставину.

Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок є рівною мірою, обов'язком як матері так і батька. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб.

Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, такої домовленості між сторонами не досягнуто, а тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх та дитини права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, а тому ця її вимога підлягає до беззаперечного задоволення.

Сімейне законодавство (ст. 182 СК України) зобов'язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач матеріально забезпечений, не має інших, крім спільних з позивачем дітей, утриманців, не має протипоказань до роботи. Сам відповідач таких тверджень не спростував.

За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, де зафіксовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітніх дітей, буде визначення розміру аліментів як 1/3 частина від заробітку відповідача щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 05 липня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 12, 13, 76-81, 197-198,200, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 05 липня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ______________