АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2675/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року місто Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Маличівській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для розгляду до Печерського районного суду міста Києва, мотивуючи тим, що ухвала Оболонського районного суду м. Києва про відкриття провадження постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що предметом позовних вимог є визнання права власності на спадкове майно. Так, п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 визначено, що «підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача. Зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса: 01042, АДРЕСА_1, що знаходиться в межах адміністративно-територіальних межах Печерського району міста Києва. Тобто, даний позов підлягає розгляду в Печерському районному суді міста Києва. В ухвалі суду першої інстанції не зазначено будь-яких виняткових підстав, котрі свідчили б про підсудність цієї справи саме Оболонському районному суду м. Києва, що вказує на порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах - п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VІІІ .

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач та третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції, керувався тим, що справа підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно із загальним правилом територіальної підсудності, що передбачено статтею 109 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до частини 1 статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

За змістом вказаної норми виключна підсудність встановлена для позовів про будь-які права з приводу нерухомого майна.

Як роз′яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 42 постанови № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно тощо.

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях - пункт 43 постанови.

З матеріалів справи вбачається, що матеріально-правова вимога позивача до відповідача щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до визнання права власності на Ѕ частину спадкового майна, до складу якого входить вісім об'єктів нерухомого майна (квартири та гаражний бокс). Основна частина нерухомого майна, що за своєю вартістю перевищує ту, що знаходяться в інших районах та місцевостях, розташована в будинку АДРЕСА_2.

При вирішенні питання про підсудність справи за поданою заявою ОСОБА_5, суд першої інстанції врахував правила виключної підсудність та роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, згідно з якими до позовів про поділ спадкового майна слід застосовувати положення про виключну підсудність.

Встановивши, що основна частина спірного нерухомого майна знаходиться на території Оболонського району міста Києва, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що підсудність справи за заявленими вимогами ОСОБА_5 визначається за правилами ст. 109 ЦПК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки за загальними правилами підсудності (ст. 109 ЦПК) подаються позови щодо права спадкування, тоді як пред'явлений позивачем позов містить вимоги про поділ спадкового майна. Позови щодо нерухомого спадкового майна подаються до суду за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (частина 1 статті 114 ЦПК).

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 березня 2018 року.

Головуючий

Судді: