СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2-ві/759/10/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря судового засідання Чернишук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. у цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в особі його правонаступника ОСОБА_4, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2014 відкрито провадження у справі (а.с. 41, т. І).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою представником відповідача подано апеляційну скаргу (а.с. 45-48), яку ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.11.2014 відхилено, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2014 залишено без змін (а.с. 59, т. І).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2014 зупинено провадження по справі до визначення правонаступництва після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача по справі ОСОБА_5 (а.с. 79, т. І).

22.05.2015 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва провадження по справі відновлено та призначено справу до розгляду (а.с. 127 т. І).

10.08.2015 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження по справі (а.с. 23, 24, т. І).

У зв'язку із відкликанням проведення судово-почеркознавчої експертизи ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2016 провадження по справі відновлено (а.с. 250 а, т. І).

Після чого ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.06.2016 по справі призначено посмертну судово-психіатричну екмпертизу та підставі чого зупинено провадження по справі (а.с. 60, 61, т. ІІ).

На підставі розпорядження №1144 від 20.10.2016 вказана цивільна справа призначена до повторного автоматичного авторозподілу у зв'язку із закінченням повноважень судді Морозова М.О. та передано до провадження судді Ключник А.С. (а.с. 198, 199 т. ІІ).

16.01.2017 головуючим по справі ухвалами Святошинського районного суду м. Києва прийнято справу до свого провадження та відновлено провадження призначивши до судового розгляду (а.с. 224, 225 ІІ-том).

На підставі розпорядження №140 від 14.02.2017 вказана цивільна справа призначена до повторного автоматичного авторозподілу у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Ключника А.С. та передано до провадження судді Шум Л.М. (а.с. 235, 236 ІІ-том).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2017 суддею Шум Л.М. прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 241, ІІ-том).

Представником позивача у судовому засіданні від 05.06.2018 заявлено заяву про відвід судді, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, а саме: наявність обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2018 заяву представника позивача про відвід головуючому судді Шум Л.М. по вказаній справі та в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України передано заяву для вирішення питання про відвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

В силу приписів ч. 8 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді можливо розглянути без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов'язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що обставини, зазначені в заяві представника позивача, як підстави для відводу, не підтверджені належними доказами, не можуть викликати сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Відтак, заява про відвід головуючому судді є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 36, 40 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 про відвід судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. у цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в особі його правонаступника ОСОБА_4, треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Ул'яновська