_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/520/29/18
УХВАЛА

20.03.2018

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за скаргою

Публічного ОСОБА_1 товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1» звернувся у грудні місяці 2017 року до суду зі скаргою на дії на дії головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо не надсилання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві не пізніше наступного дня з дня її винесення неправомірними; визнати дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві без прийняття до виконання від 12.10.2017 року неправомірними; скасувати повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеву від 12.10.2017 року; зобовязати державного виконавця відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1490/09, виданого 29.06.2010 року Київським райсудом м.Одеси. До судового засідання представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності.

ОСОБА_2 державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 до суду не зявився, надав заперечення на скаргу.

Суд вивчив матеріали справи і встанови наступне:

29.06.2010 року Київський райсуд м.Одеси видав виконавчий лист №2-1490/09 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» в сумі 148097,34 грн.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав виконавчий лист для примусового виконання до державної виконавчої служби. 27.06.2014 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1490/09 було закрито, виконавчий документ повернуто стягувачеві з підстав, визначених ч.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на той період часу).

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 N 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 N 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

06.10.2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 звернулась до Київського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1490/09, виданого Київським райсудом м.Одеси 29.06.2010 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_1 банк» в сумі 148097,34 грн.

12.10.2017 року головним державним виконавцем Другого Київського ВДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання з підстав, визначених п., 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження". Підставою для відмови у прийнятті виконавчого документа до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання стало не надання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Скаржник вважає такі дії державного виконавця неправомірними. Посилаючись на положення ч. 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" доводить, що стягувач від сплати авансового внеску звільняється. Свої доводи скаржник обґрунтовує наступним: відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Функції з ліквідації банку виконує уповноважена особа Фонду від імені Фонду та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду (ч. 1ст. 46 цього Закону). З огляду на вищенаведене скаржник вважає, що Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак Фонд та уповноважена особа Фонду звільнені від обов'язку щодо сплати авансового внеску на підставі ч. 2ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного скаржник вимагає визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу без прийняття до виконання неправомірними, зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1490/09, виданого Київським райсудом м.Одеси 29.06.2010 року.

Державний виконавець у запереченнях доводить, що скаржник не є державним органом і не звільняється від сплати авансового внеску.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 12.10.2017 року головним державним виконавцем Другого Київського ВДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження". Підставою для відмови у прийнятті виконавчого документа до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання стало не надання стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" таким документом, крім інших, є виконавчий лист, виданий судом на підставі судового рішення.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 розмірів мінімальної заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. При цьому, згідно з абзацом восьмим ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим, що передбачено п. 8 ч. 4ст. 4Закону України "Про виконавче провадження".

За положеннями ч. 1ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання надсилається адресату рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У даному випадку з наданих позивачем письмових доказів убачається, що державний виконавець повідомлення стягувачу направив з порушенням вимог ст..28 ЗУ «Про виконавче провадження» - не пізніше наступного робочого дня з дня винесення повідомлення. Тому вимоги скаржника в частині визнання дій державного виконавця щодо направлення стягувачу документу виконавчого провадження підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 р. N 63 на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. N 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 р. N 213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та повноваження ліквідатора ПАТ "ВіЕйБі Банк" на два роки по 19.03.2018 року включно.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка визначає правовий статус Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд наділений рядом відповідних функцій, які в тому числі визначені ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З вищенаведеного вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є державним органом. Зокрема, загальновизнаним у теорії держави і права є те, що однією з основних ознак державних органів, яка відрізняє їх від підприємств, установ і організацій, зокрема, державної форми власності, є їх спеціальне функціональне призначення для реалізації державної влади і наділення їх для цього владними повноваженнями.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників). Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 3ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (ч. 4ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Аналіз наведених у цих статтях повноважень Фонду та уповноваженої особи Фонду свідчить про те, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень вчиняють дії та приймають рішення від імені банку.

Окрім того суд враховує, що стягувачем за вказаним виконавчим листом є ПАТ "ВіЕйБі Банк", сама ж уповноважена особа фонду на ліквідацію банку призначається Фондом гарантування вкладів фізичних осіб для здійснення повноважень спрямованих на ліквідацію банку та здійснення представництва його інтересів.

На підставі викладеного суд приходить до обґрунтованого висновку, що ні Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, а ні Уповноважена особа вказаного фонду не можуть бути стороною виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1490/09.

Згідно ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

З огляду на вищенаведене, суд не погоджується з доводами скаржника про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та уповноважена особа Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" підлягають звільненню від сплати авансового внеску за пред'явлення виконавчого документу до стягнення. Тому дії головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання вчинені відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» і в межах повноважень державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 щодо направлення стягувачеві повідомлення про повернення виконавчого документу з порушенням строку, визначеного ст..28 ЗУ «Про виконавче провадження».

В іншій частині скаргу Публічного ОСОБА_1 товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії головного державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.