Справа № 301/2111/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді: Готра Т.Ю.,

суддів: Собослоя Г.Г., Бисаги Т.Ю.,

з участю секретаря: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 14 листопада 2017 року в справі (301/2111/17 головуючий Маркович І.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Однак, сімейне життя з відповідачкою у них не склалося, так як вони мають різні характери і погляди на життя, внаслідок чого постійно виникають сварки. На протязі останніх шести місяців стосунки між ними поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Посилаючись на наведене, позивач просив шлюб між ними розірвати.

Рішенням Іршавського районного суду від 14 листопада 2017 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 03 вересня 2016 року у Іршавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за актовим записом № 76, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити. Вказує на те, що наведена позивачем у позовній заяві обставина про те, що вони не мають від шлюбу дітей, не відповідає дійсності, так як у них з позивачем народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підтвердження чого додала свідоцтво про народження. Посилаючись на положення ч.2 ст.110 СК України, згідно якої позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини, просила у позові ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка апеляційну скаргу підтримала, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач відмовляється перебувати у шлюбі з відповідачкою, а тому подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 2016 року, що стверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Іршавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 13 квітня 2017 року повторно, серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Згідно доданої до апеляційної скарги копії свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області 17 жовтня 2017 року, серії НОМЕР_1, слідує, що у сторін за час шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.29).

Позивач ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 звернувся 11.10.2017 року, що стверджується відміткою суду, тобто через чотирнадцять днів після народження дружиною дитини (а.с.2).

Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Однак задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував положень ч.2 ст.110 СК України і дійшов помилкового висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового судового рішення, яким апеляційну скаргу відповідачки слід задовольнити, а у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 14 листопада 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуюча :

Судді :