Справа № 201/8527/18
Провадження № 2/201/2655/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Пята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Пята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування.

У своєму позові ОСОБА_1 посилалася на те, що 22 листопада 2017 року помер її батько ОСОБА_4, який проживав у місті Донецьк. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року встановлено факт смерті ОСОБА_4 22 листопада 2017 року у місті Донецьку. ОСОБА_4 перебував на обліку у Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську та на його рахунку знаходяться кошти у розмірі 135403,02 грн. Після смерті батька позивач звернулася до Пятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з відсутністю оригіналу заповіту, а також неможливо встановити, хто є спадкоємцем і хто має право на отримання свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживав один. Інших спадкоємців окрім позивача немає, однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. У звязку із викладеним позивач просила визнати за нею право власності на грошові кошти у вигляді неотриманої пенсії у розмірі 135403,02 грн. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 22 листопада 2017 року.

Позивач надала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила слухати справу без фіксації технічними засобами. Також у матеріалах справи міститься заява позивача, у якій остання просить у разі задоволення позовних вимог судові витрати не стягувати з відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надала до суду заяву, у якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що управління є неналежним відповідачем у даній цивільній справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Пятої дніпровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у матеріалах справи міститься клопотання представника третьої особи про розгляд справи без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії VIII-НО № 426663 (а.с.19).

Згідно із довідкою № НОМЕР_1 від 21 листопада 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, взята на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.13).

22 листопада 2017 року ОСОБА_4М помер у місті Донецьк, що є тимчасово непідконтрольною територією України. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року було встановлено факт смерті 22 листопада 2017 року у місті Донецьку ОСОБА_4, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18). 08 лютого 2018 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 серії І-КИ № 794416 (а.с.20).

Згідно із відповіддю ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25 квітня 2018 року сума недоотриманої пенсії ОСОБА_4 складає 135403, 02 грн. (а.с.17).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається із суми недоотриманої пенсії.

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Пятої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 (а.с.11).

Постановою державного нотаріуса Пятої державної нотаріальної контори від 12 червня 2018 року ОСОБА_1С було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька на недоотриману пенсію, оскільки без оригіналу заповіту неможливо встановити, хто є спадкоємцем і кому нотаріус має право видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.10). Також у зазначеній постанові зазначено, що згідно із інформаційною довідкою ОСОБА_4 29 квітня 2010 року склав заповіт, який був посвідчений Девятою донецькою державною нотаріальною конторою, однак ОСОБА_1 оригінал заповіту не надала.

У подальшому постановою державного нотаріуса від 31 липня 2018 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки без надання оригіналу заповіту неможливо встановити, хто є спадкоємцем за вищезазначеним заповітом, також без довідки про постійне місце проживання неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину (а.с.8).

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч. 1 ст. 1268, ч. 1,5 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Нарахована, але не отримана пенсія за змістом закону є майном, на яке мав права спадкодавця ОСОБА_4, тому відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України здійснюється перехід цього права (спадкування) від спадкодавця до спадкоємців (позивача).

Для спадкування пенсії стаття 1227 Цивільного кодексу визначає особливий порядок, відповідно до якого не отримана пенсія передається членам спадкодавця, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Зазначена норма кореспондується з частиною 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що члени сімї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. А у разі відсутності членів сімї, або у разі не звернення ними за виплатою в зазначений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася неотриманою у звязку з його смертю, входить до складу спадщини.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей» на строк до 31 грудня 2019 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей).

Згідно постанови Верховної Ради України від 17 травня 2015 року №252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» її дія поширюється на м. Донецьк, який таким чином визнається тимчасово окупованою територією України.

При цьому згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (з наступними змінами та доповненнями) місто Донецьк належить до переліку населених пунктів, в яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За цих обставин суд приходить до висновку, що позивач позбавлена наразі можливості отримати відповідні документи.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Таким чином, нарахована за життя спадкодавця ОСОБА_4, але не отримана ним, пенсія, входить до складу спадщини, яка успадковується позивачем як спадкоємицею першої черги за законом, яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, проте не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність необхідних документів, які вона не змогла надати через незалежні від неї обставини, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1220, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 міської ради, третя особа: Пята дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на грошові кошти в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) право власності на грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії у розмірі 135403,02 грн. (сто тридцять пять тисяч чотириста три грн. 02 коп.) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 22 листопада 2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев