справа № 274/2786/18
провадження № 2/0274/1814/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(Заочне)

05.12.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна,-

В с т а н о в и в :

04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, згідно якого просить суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений постановою державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ від 27.11.2006 року АА № 546388.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що під час оформлення спадщини, на спадкове майно померлого брата - ОСОБА_2, позивач дізнався від нотаріуса про те, що на його майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 накладений арешт.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяження накладено відділом державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції. Підстава обтяження - постанова про арешт майна АА № 546388 від 27.11.2006 року.

Позивач звернувся до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області з заявою про зняття арешту з квартири. Листом від 04.08.2017 року № 233527 йому було відмовлено в задоволенні заяви у зв'язку з відсутністю правових підстав для зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.06.2018 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з'явився, спрямував до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав, будучи належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Суд, дослідивши надані позивачем документи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно із пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, вирішення питання про зняття арешту з майна має вирішуватися судом у відповідності до законодавства, яке є чинним станом на час розгляду цієї справи, тобто згідно із Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII встановлено вичерпний перелік випадків, в яких державний виконавець може самостійно зняти арешт з майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 вищевказаного Закону).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України " Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 20.09.1993 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, копія якої долучена до матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_2 за законом є його брат - ОСОБА_1, позивач по справі.

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що згідно постанови державного виконавця Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Лужинецького П.А. від 29.11.2006 року АА № 546388, на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт ( а.с. 53).

Згідно листа Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 04.08.2017 року № 263537, згідно перевірки електронної системи АСВП та ЄДРВП встановлено, що будь-яких зареєстрованих проваджень відносно ОСОБА_2 у відділі не перебуває. Підстави накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 встановити неможливо, оскільки всі матеріали по даному виконавчому провадженню знищені, в зв'язку з закінченням строку зберігання (а.с. 33, 35).

В зв'язку з вищенаведеним відділом ДВС відмовлено в задоволенні заяви позивача про зняття арешту з майна, в зв'язку з відсутністю правових підстав для зняття арешту.

Зважаючи на те, що накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право на оформлення спадщини, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,247,274,279,258-259,263-265,268,273 ЦПК України, Законом України " Про виконавче провадження", суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зняття арешту з майна задовольнити повністю.

Зняти арешт накладений постановою державного виконавця Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Лужинецького П.А. від 29.11.2006 року АА № 546388 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 30.11.2006 року за №4139912, що внесений на підставі постанови державного виконавця Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Лужинецького П.А. від 29.11.2006 року АА № 546388.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий : Т.М. Вдовиченко