Справа № 348/1237/15-ц
Провадження № 2-др/779/6/18
Головуючий у 1 інстанції Мужик І.І.
Суддя-доповідач Василишин
05 лютого 2018 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої Василишин Л.В.
суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.
секретаря Турів О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву прокуратури Івано-Франківської області про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом прокурора Надвірнянського району в інтересах держави, в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку, привівши її в придатний до використання стан,
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2017 року апеляційну скаргу прокуратури Івано-Франківської області задоволено, рішення Надвірнянського районного суду від 22 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог, вирішено питання про розподіл судових витрат.
Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 24.05.1999 року на ім'я ОСОБА_2 .
Зобов'язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1380 га., що розташована по вул.16 липня в смт. Делятин Надвірнянського району, з чужого незаконного володіння Делятинській селишній раді Надвірнянського району, попередньо привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення тимчасової господарської споруди та дворової вбиральні.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України) 1350 грн. 40 коп. судового збору, у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також 1500 грн. 45 коп. судового збору, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, всього 2850 грн.85 коп.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року виправлено описку в резолютивній частині постанови від 18 грудня 2017 року.
Виправлено в абзаці шостому резолютивної частини - «Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1; серія і номер паспорта - НОМЕР_4) на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України) 1350 грн. 40 коп. судового збору, у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також 1500 грн. 45 коп. судового збору на користь прокуратури Івано-Франківської області, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, всього 2850 грн.85 коп.».
Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд Івано-Франківської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Івано-Франківського апеляційного суду в апеляційному окрузі.
Прокуратурою Івано-Франківської області подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат, які на думку заявника, стягнуто з відповідачів не у повному обсязі.
Заяву обгрунтовано тим, що згідно платіжного доручення № 44 від 31.01.2017 року прокуратурою Івано-Франківської області сплачено 3031,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, а також 3334,32 грн. за подання касаційної скарги згідно платіжного доручення №286 від 28.03.2017 року. Посилаючись на те, що позов прокурора Надвірнянського району задоволено повністю, заявник просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідачів на користь прокуратури Івано-Франківської області 3031,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 3334,32 грн. судового збору за подання касаційної скарги.
У засіданні апеляційного суду представник прокуратури Івано-Франківської області Хомин М.В. заяву підтримала , просила її задоволити.
Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 щодо задоволення заяви заперечив посилаючись на її безпідставність.
Інші учасники спору у судове засідання не з»явилися.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За правилами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матеріалами справи встановлено, що прокурор Надвірнянського району звернувся до суду із позовом до двох відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2017 року спір вирішено по суті, позов прокурора задоволено у повному обсязі, відтак сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарг підлягає стягненню з відповідачів пропорційно.
Питання розподілу судових витрат постановою суду вирішено, однак не у повному обсязі, у зв'язку з чим заява прокуратури Івано-Франківської області підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №44 від 31.01.2017 року прокуратурою Івано-Франківської області сплачено 3031,20 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (том-1, а.с.236), а також 3334,32 грн. за подання касаційної скарги згідно платіжного доручення №286 від 28.03.2017 року (том-2, а.с.2).
Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.35 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року N 10, при пред'явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові №6-1544цс17 від 18.10.2017 року згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 88 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).
Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.
Матеріалами справи встановлено, що згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_5, виданого Пенсійним фондом України 12.08.2014 року з терміном дії довічно, відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання (том-1, а.с.131).
Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній з 15.12.2017 року), від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.
Таким, чином відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору у всіх судових інстанціях як інвалід ІІ групи, а тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з нього (1530,75 грн. за подання апеляційної скарги та 1667,16 грн. за подання касаційної скарги, а разом 3197,91 грн.) в силу дії ст.141 ЦПК України (із врахуванням вищезазначених правових позицій ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ і Верховного Суду України) компенсується позивачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, з резолютивної частини постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2017 року (описку у якій виправлено ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2018 року) вбачається, що з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь прокуратури Івано-Франківської області 1500 грн. 45 коп. судового збору, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Однак, не стягнуто суму судового збору, оплачену позивачем за подання касаційної скарги, а саме 1667,16 грн., які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Івано-Франківської області.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним ухвалити додаткову постанову, якою вирішити питання щодо розподілу судових витрат по даній цивільній справі.
Керуючись ст.ст.141, 270, 381, 382,383 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Заяву прокуратури Івано-Франківської області про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.
Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом прокурора Надвірнянського району в інтересах держави, в особі Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку, привівши її в придатний до використання стан.
Компенсувати прокуратурі Івано-Франківської області судовий збір в розмірі 3197,91 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 06.02.2018 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

ОСОБА_5