ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/348/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/265/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/348/13-ц за апеляційною скаргою Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року, постановлену суддею Сидорак Г.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід банк") звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (далі - Підволочиський РВ ДВС ГТУЮ) Харитонова В.П. у виконавчому провадженні №39219658, що полягає у невиконанні останнім всіх наданих йому прав та повноважень, необхідних для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення, та передчасному винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 липня 2018 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Харитонова В.П. у виконавчому провадженні №39219658.

Скасовано постанову головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Харитонова В.П. про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №39219658 від 27 липня 2018 року. Зобов'язано головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Харитонова В.П. провести виконавчі дії згідно з вимогами Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Підволочиський РВ ДВС ГТУЮ, в особі головного державного виконавця Харитонова В.П., подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм чинного законодавства, незаконність та необгрунтованість ухвали, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити ПАТ «Родовід Банк» у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що оскільки транспортний засіб, належний боржнику, не було виявлено в процесі його розшуку та не реалізовано, вартість його не встановлена, звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна, належних боржникові на праві власності є неможливим, а тому направлення запитів про наявність зареєстрованих за боржником об'єктів нерухомого майна є недоцільним.

Підкреслює, що за боржником відсутнє майно, належне йому на праві власності, на яке можна було б звернути стягнення, окрім транспортного засобу FORD TRANZIT D державний номерний знак ВО 3028ВВ, який згідно з постановою державного виконавця про розшук майна боржника від 15.11.2016 року, перебуває в розшуку.

Правом на подання відзиву учасники справи, у встановлений судом строк, не скористалися.

У судове засідання апеляційного суду учасники цивільного процесу, будучи завчасно належно повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи наведене та вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з невиконання державним виконавцем усіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що на виконанні Підволочиського РВ ДВС ГТУЮ перебуває рішення суду за позовом АТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на користь Банку заборгованості по кредитному договору в розмірі 8172 грн. 02 коп., а також 229 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення набрало законної сили 15 квітня 2013 року,

05 червня 2013 року на підставі вищевказаного рішення АТ «Родовід Банк» отримав виконавчий лист та звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Підволочиського РВ ДВС ГТУЮ (ВП №39219658).

Згідно з відповіддю Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 19.11.2015 року на запит державного виконавця за боржником ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб - FORD TRANSIT D д.н.з. НОМЕР_1.

15.11.2016 року було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу FORD TRANSIT D д.н.з. НОМЕР_1.

27 липня 2018 року головним державним виконавцем Підволочиського РВ ДВС ГТУЮ Харитоновим В.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у відповідності до п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Копія вказаної постанови направлена стягувачу.

Частинами 1,2,3 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

У пункті 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" визначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у десятиденний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Однак, будь-які відомості щодо проведення державним виконавцем таких перевірок з періодичністю, відповідно до вимог ч.8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, відповідно до абз.2 п.1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що звернення стягнення на транспортний засіб і на об'єкти нерухомого майна, належні боржникові на праві власності є неможливим, а тому направлення запитів про наявність зареєстрованих за боржником об'єктів нерухомого майна є недоцільним з огляду на те, що державний виконавець не виконав усіх можливих дій, прямо покладених на нього ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження», не звернувся із запитами до відповідних установ для належного і повного розшуку майна боржника.

Відтак, у порушення вимог Інструкції, а також вимог ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем під час здійснення виконавчих дій по виконавчому провадженню №39219658 не було вжито всіх належних заходів по розшуку майна боржника, зокрема, направлення запитів до відповідного відділу РАЦС щодо надання інформації про перебування боржника у шлюбі, до Головного управління статистики відповідної області про надання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо отримання страхових виплат, до Державної нотаріальної контори для отримання Витягу з Спадкового реєстру щодо отримання боржником спадку або внесення її у реєстр як спадкоємця, до відповідного Відділу архітектури щодо виявлення, майна боржника (павільйонів, кіосків), до відповідного управління (відділу) житлового господарства (сільської ради) про надання довідки Форми №3 (про зареєстрованих та мешкаючих осіб), безпосередньо до самого боржника про наявність майна чи коштів, що належить йому, та яке знаходиться у інших осіб (дебіторська заборгованість), до банківських та фінансових установ про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, до ПАТ «Національний депозитарій України» щодо наявності цінних паперів, депозитарної діяльності, до Територіального центру зайнятості щодо перебування боржника на обліку, до Державної авіаційної служби України про наявність зареєстрованих за боржником цивільних повітряних суден.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо відсутності майна, належного боржнику на праві власності, на яке можна було б звернути стягнення, окрім транспортного засобу FORD TRANZIT D державний номерний знак ВО 3028ВВ, передчасними і такими, що зводяться до особистого тлумачення особою, яка подала апеляційну скаргу, Закону України "Про виконавче провадження".

Жодних доказів протилежного, матеріали справи не містять.

Наведене свідчить про порушення державним виконавцем вимог ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до вимог якої виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції залишити без задоволення.

Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 03 грудня 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.