Справа № 306/2457/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Фазикош Г.В., Бисага Т.Ю.,

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 05 лютого 2018 року у справі №306/2457/17 (Головуючий: Вінер Е.А.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на боці позивача - районний відділ державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Позивач заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 12 квітня 2009 року між ним та ОСОБА_2 було укладено у простій формі договір купівлі-продажу причепа легкового, 2006 року випуску, сірого кольору, номер (шасі, кузова, коляски) НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

За умовами договору вартість причепа станом на 2009 рік становила 8 000 грн. і розрахунок за проданий автомобіль оплачено повністю до підписання договору. Починаючи з 2009 року позивач безперешкодно користується даним причіпом.

02 червня 2015 року транспортний засіб оголошено в розшук у межах виконавчого провадження про стягнення на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» грошових коштів і 09 грудня 2015 року виконавче провадження по якому причіп оголошено в розшук завершено і питання скасування заходів забезпечення виконання виконавцем не вирішено.

Таким чином, у відділі ДВС на даний момент немає виконавчих проваджень у яких боржником виступав ОСОБА_2. Проте, незважаючи на дані обставини причіп продовжує перебувати у розшуку і постановою від 27 листопада 2017 року причіп вибув від незалежних від позивача причин з його володіння.

Під час особистого прийому у начальника відділу ДВС позивачем було поставлено питання про зняття з-під арешту зазначеного транспортного засобу, але його було повідомлено, що вказане питання слід вирішувати у судовому порядку, так як право власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу укладеного з ОСОБА_2 не підтверджено і договір вони не можуть прийняти до виконання.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на нерухоме майно причіп легковий, 2006 року випуску, сірого кольору, номер (шасі, кузова, коляски) НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та звільнити з-під арешту даний причіп, який був накладений відділом ДВС при виконанні судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів.

Рішенням Свалявського районного суду від 05 лютого 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представник районного відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені і дана обставина не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України.

Встановлено, що причіп легковий 2006 року випуску, сірого кольору, номер (шасі, кузова, коляски) НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Свалявським РЕГ Мукачівського ДАІ ГУ-ЦМВС України 2007 року на праві власності за ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

На підставу заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на договір купівлі-продажу від 12 квітня 2009 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 продав позивачу вищезазначений причіп легковий і він належить йому на праві власності.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зі змісту ст.ст.203, 208, 626, 638, 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Законом України «Про дорожній рух» та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 «Про затвердження Порядку держаної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів для їх відчуження та порядок реєстрації (перереєстрації) придбаних транспортних засобів новим власником», встановлено спеціальний порядок купівлі-продажу, реєстрації і перереєстрації транспортних засобів.

Згідно до п.42 вищезазначеного порядку перед відчуженням транспортний засіб повинен бути зняти з обліку в підрозділах ДАІ і такі дії ОСОБА_2 не були вчинені, а тому не мав права відчужувати автомобіль, а позивач ОСОБА_1 його придбати.

Таким чином, сторонами не був дотриманий порядок зняття причіпа з реєстрації і подання позивачем документів для його перереєстрації у матеріалах справи відсутні та згідно вимог закону новий власник зобов'язаний зареєструвати (перереєструвати) причіп протягом десяти діб після придбання і суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що підстав для визнання за позивачем права власності на причіп немає.

Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу спірний причіп затриманий і доставлений для зберігання на спеціальний майданчик і такий причіп належить ОСОБА_2, який є боржником по виконавчому провадженню.

При постановленні рішення, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колега до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області Г.Г. Собослой