Номер провадження: 22-ц/785/2839/18
Номер справи місцевого суду: 2/1519/8500/11
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника відповідачки ОСОБА_2 і позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_2 про призначення і проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

02.08.2011 року, ОСОБА_3 звернувся із позовом про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Остаточно уточнивши вимоги, позивач просив визнати недійсним договір дарування, укладений 08.12.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - 3/4 частин житлового будинку поАДРЕСА_1 з підстав того, що ОСОБА_5 в момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, відповідно до ст. 225 ЦК України.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2015 року позов задоволено: суд визнав недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований за № 807, за яким ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар 3/4 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2 не погодилась із рішенням суду і подала апеляційну скаргу, яка прийнята до провадження апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.04.2016 року у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу для з'ясування питань: в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, під час укладення та посвідчення договору дарування від 08.12.2010 року 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та чи могла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за своїм психічним станом, під час укладення договору дарування від 08.12.2010 року, розуміти значення своїх дій та керувати ними.

31.05.2018 року КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» надав висновок судово-психіатричної експертизи №234.

17.10.2018 року представник ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції висновок фахівця № 9 від 16.10.2018 року щодо висновку судово-психіатричної експертизи №234 від 231.05.2017 року КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я».

18.10.2018 року представник відповідачки подала до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

29.11.2018 року в засіданні колегії суддів представник відповідачки підтримала клопотання від 18.10.2018 року.

Клопотання про призначення повторної експертизи зазначає наступне: висновки експертизи викликають сумніви щодо її правильності та обґрунтованості; в п. 16 висновку зазначена особа - ОСОБА_6, яка не є експертом, а входить до керівництва медичної установи; експертний висновок підписаний головним лікарем медичної установи ОСОБА_7, який не був членом комісії та експертом; також викликає питання мова, якою викладений текст висновку, оскільки в п.п.1-15,17,23,24 викладено державною мовою, а в п.п.16,18,19,21,22 російською мовою; лише одна сторінка висновку присвячена аналізу та висновкам експертизи, при цьому, описова частина історії хвороби прямо суперечить діагнозу, який поставлений експертом померлій ОСОБА_5; експерт у висновку цікаво інтерпретує пояснення свідків і приймає на себе функції суду, перевищує свої повноваження та прямо ставить під сумнів пояснення свідків стосовно психічного стану, в якому перебувала ОСОБА_5, аргументуючи тим, що вони суперечать твердженням позивача, особи, зацікавленої у вирішенні справи і не звертає уваги на те, що відомості позивача взагалі не мають свого відображення в медичних документах; при обстеженні ОСОБА_5 медиками за її життя не було діагностовано її психічну неспроможність і історія хвороби не містить висновків щодо погіршення психічного стану хворої внаслідок хвороби та розвиток у неї недоумства; експерти не взяли до уваги, що ОСОБА_5 за життя у психіатра не обстежувалась, наркотичних і психотропних речовин під час хвороби, яка була виявлена у 2011 році, тобто після укладення договору дарування, не приймала; складається враження, що описова частина отримана з одного висновку, а резолютивна зовсім з іншого; весь текст висновку, відсутність в описовій частині доводів експерта та посилань на докази, невідповідність описової частини висновкам резолютивної частини, присутність під час проведення експертного дослідження ОСОБА_6, ознайомлення з висновком головного лікаря ОСОБА_7 може свідчити про здійснення тиску на підлеглих лікарів-експертів з боку адміністрації; відповідно до висновку фахівця №9 від 16.10.2018 року щодо висновку №234 від 31.05.2017 року, останній складений з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог, а підсумкові висновки не є науково обґрунтованими; експертний аналіз відзначається неповнотою через не витребування додаткових письмових доказів з медичних установ та пояснень нотаріуса; встановлений експертами діагноз не відповідає чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду, аргументація висновку є непереконливою з наукової точки зору; експертне рішення про нездатність ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не випливає зі змісту дослідницької частини висновку і не відповідає встановленому експертами психіатричному діагнозу, зазначені недоліки допущені при проведені експертизи мають істотний характер, і, з медичної точки зору, позбавляють експертний висновок доказової цінності; у висновку експерти не довели, що ОСОБА_5 станом на 08.12.2010 року страждала на тяжкий психічний розлад і не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; законом визначена презумпція психічного здоров'я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та у порядку, передбачених законом: на розв'язання повторної експертизи поставити питання: в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, під час укладення та посвідчення договору дарування від 08.12.2010 року 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та чи могла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за своїм психічним станом, під час укладення договору дарування від 08.12.2010 року, розуміти значення своїх дій та керувати ними; проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи.

Позивач ОСОБА_3 подав заперечення на клопотання, зазначивши: представник відповідачки посилається на висновки фахівця ОСОБА_8,, який не є судовим експертом; в реєстрі судових експертів є інформація про те, що ОСОБА_8 останню атестацію проходив 02.07.2010 року і отримав 2 клас сьомого рангу: відомості про те, що

ОСОБА_8 пройшов атестацію 16.01.2018 року в реєстрі відсутні; ОСОБА_8 вводить суд в оману, оскільки довідка нарколога не потрібна, а нотаріус не має медичної освіти; проаналізувавши медичну документацію, фахівець не зазначив де він її отримав; у попередніх висновках також відсутні висновки фахівців; виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана із проведенням судово-психіатричних експертиз; методичні принципи проведення судово-психіатричних експертиз приведені ОСОБА_9; у разі, якщо суд призначить експертизу, експертизу її слід провести на нейтральній території, оскільки ОСОБА_8 працює в Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Клопотання підлягає задоволенню частково зважаючи на наступне.

Призначення експертизи судом є обов'язковим у разі подачі клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: психічний стан особи (ст. 105 ч.1 п.2 ЦПК України).

Судом вирішується спір про визнання недійсним договору дарування, вчиненого ОСОБА_5, який посвідчено 08.10.2010 року, з підстав ст. 225 ч.1 ЦК України (правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені).

Зважаючи на викладене, у справі необхідно встановити психічний стан особи, дарувальника ОСОБА_5, у зв'язку з чим призначення експертизи судом є обов'язковим.

За висновком судово-психіатричної експертизи №234 від 31.05.2017 року, ОСОБА_5 під час укладення та посвідчення договору дарування від 08.12.2010 року страждала на важкий стійкий хронічний психічний розлад у зв'язку з чим була абсолютно нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на 08.12.2010 року, тобто під час укладення та посвідчення договору дарування (а.с.162-167 т.3).

Представник відповідачки ставить під сумнів висновок судово-психіатричної експертизи №234 від 31.05.2017 року, посилаючись на те, що: в п. 16 висновку зазначена особа - ОСОБА_6, яка не є експертом, а входить до керівництва медичної установи; експертний висновок підписаний головним лікарем медичної установи ОСОБА_7, який не був членом комісії та експертом; також викликає питання мова, якою викладений текст висновку, оскільки в п.п.1-15,17,23,24 викладено державною мовою, а в п.п.16,18,19,21,22 російською мовою; лише одна сторінка висновку присвячена аналізу та висновкам експертизи, при цьому, описова частина історії хвороби прямо суперечить діагнозу, який поставлений експертом померлій ОСОБА_5; надано висновок фахівця №9 від 16.10.2018 року щодо висновку №234 від 31.05.2017 року, який вважає, що останній складений з істотними порушеннями нормативних та методичних вимог, а підсумкові висновки не є науково обґрунтованими.

Зі змісту висновку фахівця №9 від 16.10.2018 року щодо висновку №234 від 31.05.2017 року вбачається, що: експертний аналіз відзначається неповнотою через не витребування додаткових письмових доказів з медичних установ та пояснень нотаріуса; встановлений експертами діагноз не відповідає чинній Міжнародній класифікації хвороб 10-го перегляду, аргументація висновку є непереконливою з наукової точки зору; експертне рішення про нездатність ОСОБА_5 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не випливає зі змісту дослідницької частини висновку і не відповідає встановленому експертами психіатричному діагнозу; зазначені недоліки допущені при проведені експертизи мають істотний характер, і, з медичної точки зору, позбавляють експертний висновок доказової цінності; у висновку експерти не довели, що ОСОБА_5 станом на 08.12.2010 року страждала на тяжкий психічний розлад і не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.205-217 т.3).

Відповідно до ч. 2 ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Зважаючи на доводи представника відповідачки та висновок фахівця, колегія суддів приходить до того, що висновок судово-психіатричної експертизи №234 від 31.05.2017 року викликає сумніви в його правильності, а тому є підстави для призначення і проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд, з урахуванням обставин справи, має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза), ст. 103 ч.3 ЦПК України.

Оскільки між сторона відсутня згода щодо визначення експертної установи, яка повинна провести повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, крім того, позивач просить провести експертизу не в м. Києві, оскільки ОСОБА_8 працює в Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи, колегія суддів вважає, що проведення повторної судово-психіатричної експертизи можливо доручити експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 Миколаївської області (51003, м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна, 4).

Колегія суддів попереджає осіб, які беруть участь у даній справі, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що експерта установа знаходиться в м. Миколаєві, експертам необхідно надати матеріали цивільної справи, для проведення експертизи і виготовлення експертного висновку необхідний певний час, провадження у справі, на час проведення експертизи, підлягає зупиненню.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 103, 104, 105, 108, 109, 113, 368 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ОСОБА_2 про призначення і проведення повторної посмертної судової-психіатричної експертизи - задовольнити.

Призначити у справі повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.В якому психічному стані знаходилась ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, під час укладення та посвідчення договору дарування від 08.12.2010 року 3/4 частин житлового будинку АДРЕСА_1?

2.Чи могла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за своїм психічним станом, під час укладення договору дарування від 08.12.2010 року, розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1 Миколаївської області (51003, м. Миколаїв, вул. 2-га Екіпажна,4).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за відмову від дачі висновка, а також за дачу завідомо неправдивого висновка за ст. ст. 384, 385 КК України

Оплату за проведення експертизи покласти на ОСОБА_2

У розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи.

Зупинити провадження у справі до дачі експертами висновку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції в частині зупинення провадження у справі може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний тексту ухвали суду апеляційної інстанції складено 07.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков