Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 552/5859/17

провадження № 61-22163 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» СмоліяБогдана Володимировича на рішення Київського районного суду м. Полтави від

24 листопада 2017 року у складі судді Самсонової О. А. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Гальонкіна С. А., Абрамова П. С.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») про визнання права та включення до переліку вкладників.

На обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 23 жовтня 2015 року між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)»

№980-024-000001512, на виконання якого їй було відкрито поточний рахунок

№ НОМЕР_1, який вона використовувала для поповнення та зняття готівкових коштів через касу банку, для безготівкових зарахувань та повернення коштів.

15 квітня 2016 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» (далі - ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр») було укладено договір позики № 980-024-000222637, за яким вона надала товариству у тимчасове користування за плату грошові кошти у сумі

163 458,48 грн, які позичальник зобов'язався повернути з процентами за користування коштами на її поточний рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський». 19 травня 2016 року ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» виконало своє зобов'язання за договором позики, перерахувавши на поточний рахунок позивача кошти на загальну суму 167 179,25 грн, що підтверджується наданою ПАТ «Банк Михайлівський» довідкою про стан рахунку

№ НОМЕР_1 від 31 серпня 2016 року.

Рішенням правління Національного банку України від 23 травня 2016 року

ПАТ «Банк Михайлівський» визнано неплатоспроможним, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) від 12 липня 2016 року відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Михайлівський», розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

Станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» залишок коштів на її поточному рахунку № НОМЕР_1 становив 167 179,25 грн, які відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» гарантуються Фондом у межах граничного розміру відшкодування коштів. Однак її заяву про включення до переліку вкладників уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» не було задоволено, з посиланням на нікчемність правочину (трансакції) здійсненого ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на загальну суму 167 179,25 грн, оскільки на момент проведення зазначеної трансакції

ТОВ «Кредитний-інвестиційний центр» не мало у своєму розпорядженні достатньої кількості залишку коштів для проведення розрахунків за договором.

Посилаючись на те, що уповноваженою особою Фонду порушено гарантоване законом право виплати за вкладом, ОСОБА_1 просила визнати за нею право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду за рахунком № НОМЕР_1 на суму 167 179,25 грн та зобов'язати уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком

№ НОМЕР_1 на суму 167 179,25 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_1, відкритим у ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 167 179,25 грн.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком № НОМЕР_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що кошти, що надійшли на поточний рахунок ОСОБА_1 у ПАТ «Банк Михайлівський» є вкладом у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому з дня початку ліквідаційної процедури в ПАТ «Банк Михайлівський» у Фонду виник обов'язок щодо відшкодування позивачу зазначених коштів за рахунок коштів Фонду. Доказів на підтвердження нікчемності транзакцій ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» щодо перерахування грошових коштів на рахунок

№ НОМЕР_1 не надано. Окільки ОСОБА_1 не була включена до реєстру осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду з посиланням на нікчемність переказу грошових коштів на її поточний рахунок, що не знайшли свого підтвердження, її порушені права підлягають відновленню.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банку відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій за наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку. Оскільки ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій за платіжними дорученнями ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» щодо перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 такого не було встановлено, суд першої інстанції дійшов обгрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання зазначених транзакцій нікчемними, що дає підстави для визнання за

ОСОБА_1 права на отримання за рахунок Фонду гарантованої суми відшкодування за вкладом шляхом зобов'язання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» включити її до переліку вкладників, які мають право на зазначене відшкодування.

У квітні 2018 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Київського районного суду

м. Полтави від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2018 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Касаційна скарга обгрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо наявності підстав для набуття позивачем права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду, оскільки ПАТ «Банк Михайлівський» не виступав повіреним за договором позики № 980-024-000222637 від 15 квітня 2016 року, а тому грошові кошти, що вносилися/отримувалися за таким договором не є вкладом у розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того після проведення уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» перевірки правочинів, встановлено факти штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами банку виплат сум гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, а також те, що правочини (трансакції) з виконання платіжних документів ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» по перерахуванню коштів на рахунки фізичних осіб, у тому числі ОСОБА_1, містять ознаки, які підпадають під критерії нікчемності, наведені у частині третій статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Нікчемний правочин є таким у силу закону, незалежно від визнання його таким та бажання сторін, він не породжує правових наслідків. Обставини нікчемності операцій ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» щодо перерахування коштів на поточні рахунки фізичних осіб, відкритих у ПАТ «Банк Михайлівський», підтверджено постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2017 року по справі № 826/15961/16.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень у межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв'язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов'язано з процесуальним законодавством.

Відповідно до частин першої, третьої статті 15 ЦПК України 2004 року (кореспондується з частиною першою статті 19 ЦПК України) суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України 2005 року (далі - КАС України) (кореспондується з частиною першою статті 19 КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України

2005 року).

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України 2005 року юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб'єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, наведений у частині другій статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

У справі, що переглядається у касаційному порядку спір стосується дій Фонду щодо не включення кредиторських вимог ОСОБА_1 до переліку вкладників та реєстру вкладників у період дії тимчасової адміністрації у

ПАТ «Банк Михайлівський».

Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в цих учасників виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, що становить 200 000,00 грн.

Статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Аналіз зазначених норм цього Закону, дає підстави для висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верхового Суду, викладеними у постановах від 06 червня 2018 року у справі

№ 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15 та від

20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду приходить до висновку, що позов

ОСОБА_1 до ПАТ«Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до змісту частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями

255 та 257 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду касаційної інстанції в порядку частини першої статті 414 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Керуючись статями 255, 256, 400, 402, 409, 414, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 22 лютого 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників закрити.

Повідомити ОСОБА_1, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик