Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5899/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О.П.
Категорія 59 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/5899/17 за позовом Управління капітального будівництва Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про зобов'язання повернути товарно-матеріальні цінності

за апеляційною скаргою Управління капітального будівництва Житомирської міської ради

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2018 року, яка постановлена під головуванням судді Сингаївського О.П. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року Управління капітального будівництва Житомирської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, якого просило зобов'язати повернути товарно-матеріальні цінності на суму 534 402,27 грн., які передані за договором відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей від 30 грудня 2016 року №1 та актом приймання-передачі від 30 грудня 2016 року №1. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 14 грудня 2016 року уклало із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір №232, предметом якого є реконструкція інженерних мереж ДНЗ №44 за адресою: м. Житомир, вул. Вітрука, 17. Також сторони уклали договір відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей від 30 грудня 2016 року №1, на виконання умов якого відповідно до акта приймання-передачі від 30 грудня 2016 року №1 відповідач прийняв на відповідальне зберігання майно на загальну суму 534 402,27 грн. У пункті 2.1.4 Договору передбачено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зобов'язаний повернути майно поклажедавцеві за першою письмовою вимогою останнього. У липні 2017 року управління звернулося до відповідача із листом від 10 липня 2017 року №422 про повернення майна, але відповідач майно не повернув та відповіді не надав.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2018 року провадження у справі закрито на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління капітального будівництва Житомирської міської ради подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що сторона договору втратила статус фізичної особи-підприємця до подання даного позову до суду, а тому відповідач несе відповідальність за зобов'язаннями, пов'язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Позов пред'явлено у порядку цивільного судочинства у зв'язку із тим, що на час звернення до суду із даним позовом громадянин, який втратив статус суб'єкта підприємницької діяльності, не міг бути стороною в судовому процесі у господарському суді.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, апеляційний суд доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України, виходячи із того, що спір виник з господарських відносин між юридичною особою та фізичною особою-підприємцем, а тому дійшов до переконання, що справа за юрисдикцією підвідомча господарському суду.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції з таких мотивів.

Так, між Управлінням капітального будівництва Житомирської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 30 грудня 2016 року укладений договір №1 відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей (майна), яке визначене у акті №1 приймання-передачі (а.с.26-30). За таких обставин апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що між сторонами виникли господарські відносини, пов'язані з підприємницькою діяльністю фізичної особи.

Разом із тим, фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про держану реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою (частина восьма ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19 травня 2017 року внесено запис №2037181 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.120-123).

У разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов'язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

27 липня 2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира Управління капітального будівництва Житомирської міської ради подало позов до ОСОБА_1 про зобов'язання повернути товарно-матеріальні цінності на суму 534 402,27 грн.

До 15 грудня 2017 року фізична особа, яка мала статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. Із часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, розглядалися за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої ст.80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Лише з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої ст.231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі. Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою зареєстрованою підприємцем (пункт 1 частини першої ст.20 ГПК України у редакції після 15 грудня 2017 року). Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі №338/180/17.

Закриваючи провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що даний позов був поданий до суду до 15 грудня 2017 року, а тому розгляд даної справи належить закінчувати за правилами цивільного судочинства.

На час звернення до суду із даним позовом розгляд відповідної категорії справ було віднесено до компетенції загальних судів, незважаючи на характер спірних відносин. Ключовим було те, що на час звернення до суду (27 липня 2017 року) ОСОБА_1 втратив статус суб'єкта підприємницької діяльності (19 травня 2017 року) та не міг бути стороною в судовому процесі у господарському суді.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учаснику судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Виходячи із юридичної визначеності, зміна законодавства після 15 грудня 2017 року не має бути підставою для закриття провадження у даній цивільній справі, яке відкрито відповідно до закону чинного до 15 грудня 2017 року, а тому колегія суддів апеляційного суду скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу для продовження розгляду до Корольовського районного суду м. Житомира.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління капітального будівництва Житомирської міської ради задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 06 вересня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 03 грудня 2018 року.