ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП 165648204, м. Харків вуд. ОСОБА_2 б. 319 кв.140) до ОСОБА_3 ( м. Харків вул.. Ак. Павлова б. 319 кв.140) про усунення перешкод у здійсненні прав власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
встановив:
Позивач, ОСОБА_1., звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні прав власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідно до ст.. 391 ЦК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання позивач не з'явився, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином.
Відповідно до ухвали суду від 06.12.2018 р., враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.12.2000року, квартира АДРЕСА_1 належить: позивачу ОСОБА_1, чоловіку позивача- Запорожченко М.Д., матері позивач ОСОБА_4 та дітям позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6
ОСОБА_4 померла 01.02.2006року (свідоцтво про смерть 1-ВЛ №042916), ОСОБА_7 помер 01.04.2012року (свідоцтво про смерть І-АП №238016).
Син позивача ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 ( шлюб розірвано згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ВЛ №023062). Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, якого було зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 б. 319 кв.140.
Згідно інформації з реєстру територіальної громади міста Харкова ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду даної справи зареєстрований за вказаною адресою.
Незважаючи на реєстрацію за зазначеною адресою відповідач не мешкає більш року, зазначений факт підтверджується актом, згідно якого сусіди - мешканці квартир № №136,143,144 за адресою м. Харків вул. ак. ОСОБА_2 б. 319 підтверджують, що відповідач ОСОБА_9 не мешкає за адресою м. Харків вул. Ак. Павлова б. 319 кв.140
Доказів наявності перешкод у проживанні відповідача у вказаній квартирі матеріали справи не містять.
Конституцією України ( ст.41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника втрачає право користування приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між власником або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_3, без поважних причин понад рік не мешкає за адресою м. Харків вул. Ак. Павлова б. 319 кв.140, у зв»язку з чим, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачу перешкоди у праві користування та розпорядження своєю власністю, а тому вважає , що позовні вимоги підлягают задоволенню.
Крім того, згідно з ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що позивач сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задовольняються судом в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 704,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 13, 15, 16, 76-78, 81, 141, 223, 263, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319,383,391, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги - задовольнити.
Взнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Бородіна