Справа № 316/1625/18
Провадження № 2/316/870/18
"05" грудня 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Куценка М.О.,
за участі секретаря: Нестерової Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар Запорізької області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Евроконсалтінг Україна», Приватного підприємства «АВТЕХ», про визнання недійсними договорів та стягнення грошових коштів,-
05.09.2018 року позивач приїхав до офісу підприємства у місто Запоріжжя для оформлення відповідних документів на купівлю автомобіля. Представниками відповідачів було повідомлено позивача про те, що даний автомобіль знаходиться на митному майданчику у місті Києві, і для того, щоб його привезти до Запоріжжя потрібно здійснити попередню оплату у розмірі 10,5% його вартості, або за бажанням клієнта зробити 100% оплату. Крім того при остаточному розрахунку за готівковий розрахунок клієнту додатково пропонується подарунок у вигляді оплаченого полісу страхування «КАСКО» або комплект зимової гуми на цей автомобіль, на які позивач погодився.
05.09.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» був укладений Договір про надання послуг № 2036, на виконання умов якого позивач сплатив на користь ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» грошові кошти у розмірі - 63 000,00 грн. та грошові кошти за послуги з банківського переказу у розмірі 630,00 грн..
Крім того, обовязковою умовою підписання ОСОБА_3 про надання послуг № 2036 було,підписання позивачем ОСОБА_3 про участь згідно з Умовами № 3036 від 05.09.2018р. року з ПП «АВТЕХ».
Після укладення даних ОСОБА_3, а також сплати грошових коштів, автомобіль позивачу передано не було.
06.09.2018р. позивачем була направлена заява про розірвання договорів та повернення грошових коштів, однак дана заява залишилась без розгляду, кошти позивачу так і не були повернуті.
Даний позов розглядається Енергодарським міським судом Запорізької області, на підставі ч.5 ст.28 ЦПК України, тобто за місцем реєстрації позивача по справі, оскільки на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».
Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.09.2018 року відкрито загальне провадження у справі.
Ухвалою суду від 08.11.2018 року проведено підготовче судове засідання та справа призначена до розгляду по суті.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.
В судове засідання сторони не зявилися.
Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, за участі представника адвоката ОСОБА_2, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.80).
Представник позивача адвокат ОСОБА_2 також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного вирішення справи (а.с.81).
У судове засідання відповідачі ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» та ПП «АВТЕХ» повторно не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладання слухання справи, відзиву на позов до суду не надали, про розгляд справи повідомлялися за адресою їх місцезнаходження, відповідно до Витягів (а.с.29-34), проте до суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.51,52,74,79).
Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. При цьому днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст.131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Також учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про слухання справи належним чином та не зявилися у судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про слухання справи та не з'явилися в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надали, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У судовому засіданні встановлено наступне.
05.09.2018р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» був укладений Договір про надання послуг № 2036, відповідно до п.1.1. якого, позивач ОСОБА_1 по справі доручає, а відповідач ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» приймає на себе зобовязання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах ОСОБА_3 про участь згідно з Умовами з ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього, а саме: забезпечити оформлення ОСОБА_3 між ПП «АВТЕХ» та позивачем; надати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі позивача, згідно з умовами ОСОБА_3 з ПП «АВТЕХ» та Додатків до нього (а.с.9-10).
На виконання умов п.2.1. ОСОБА_3 про надання послуг № 2036 від 05.09.2018р., на підставі рахунку-фактури №2036 від 05.09.2018 року (а.с.11), позивач сплатив на рахунокПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» грошову суму у розмірі 63 000,00 грн., та грошові кошти за послуги банківського переказу у розмірі 630,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією№4999636 (а.с.12).
05.09.2018р. позивачем ОСОБА_1 також було укладено Договір про участь згідно з Умовами № 3036 з відповідачем ПП «АВТЕХ», згідно якого позивач ОСОБА_1 доручає, а Підприємство зобовязується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), зазначені у Додатку № 1 до даного ОСОБА_3, на підставі ст.1046, 1048 ЦК України та на умовах діяльності, що містяться в Додатку № 2 до даного ОСОБА_3, який є невідємною частиною цього ОСОБА_3, у тому числі: організовувати та проводити захід розподілу активів контрагентів, здійснити надання безвідсоткової позики на користь контрагента за рахунок активів контрагентів; надати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим ОСОБА_3 та Додатками до нього (а.с.13-14).
Проте позивач автомобіль не отримав, тому звернувся до ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» та ПП «АВТЕХ» з заявами про розірвання договорів та повернення сплачених ним грошових коштів (а.с.18,25), але на дані заяви відповідачами відповіді не надано.
Відповідно до позову, обовязковою умовою купівлі позивачем автомобіля марки «Renault Duster», було укладання ним ОСОБА_3 про надання послуг № 2036 від 05.09.2018р., зі змісту якого судом встановлено, що предметом даного ОСОБА_3 є не автомобіль марки «Renault Duster», а виконання умов іншого ОСОБА_3 №3036 про участь згідно з Умовами щодо отримання безвідсоткової позики.
У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Так, згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом укладеного між сторонами по справі договору ПП «Автех» зобов'язалось надати позивачу безвідсоткову позику, що за своєю суттю є фінансовою послугою. У відповідності до положення ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. При цьому, договір про надання фінансових послуг повинен містити, зокрема розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.
У договорі, укладеному між ОСОБА_1 та ПП «Автех» № 3036 від 05.09.2018 року відсутні положення, які застосовуються до договорів фінансових послуг.
Крім цього, при укладенні спірного договору ПП «Автех» не мав повного обсягу цивільної дієздатності для укладення договору № 3036 від 05.09.2018 року, оскільки згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» для здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, є необхідним отримання ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
За змістом ст.1 цього Закону фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що додано до матеріалів справи, вбачається,що ПП «Автех» не здійснює будь-які види економічної діяльності, пов'язані з наданням фінансових послуг (а.с.32-34).
Зогляду на це, ПП «Автех» не мав права укладати договори безпроцентної позики, оскільки не має ліцензії на здійснення такої господарської діяльності.
Крім цього, згідно з визначення нечесної підприємницької діяльності, зазначеного в п.14 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», це будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.
За змістом ч.1 та ч.3 ст.19 цього Закону нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.
Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняються як такі, що вводять в оману: 1) пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; 2) пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; 3) відмова від пред'явлення споживачу товару, що пропонується, та прийняття замовлення або ненадання товару протягом розумного строку чи демонстрування дефектного зразка товару; 4) недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; 5) пропонування до вільної реалізації продукції, яка вилучена з обігу або щодо обігу якої існують обмеження; 6) недостовірне твердження, що існуватиме загроза особистій безпеці споживача або його сім'ї, якщо він не придбає чи не замовить продукцію; 7) утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції; 8) використання повідомлення про розпродаж у зв'язку із припиненням суб'єкта господарювання, його структурного підрозділу або припинення відповідного виду господарської діяльності, тоді як це не відповідає дійсності. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним.
Так, при укладенні договору про участь згідно з Умовами ПП «АВТЕХ», позивач мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Таким чином, відповідач ПП «Евроконсалтінг Україна», пропонуючи позивачу надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь згідно з Умовами ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги, і так мав право, без укладення договору №2036 із ПП «Евроконсалтінг Україна» на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів».
Вказана обставина підтверджується договором №2036 між ОСОБА_1 та ПП «Евроконсалтінг Україна» відповідно до якого зміст виконаних робіт за договором був обмежений виконанням консультаційних та роз'яснювальних послуг. До того ж розмір отриманих від позивача грошових коштів є неспівмірним в розумінні «консультаційних та роз'яснювальних послуг» та безпідставним у даному випадку.
Відповідно до ч.1ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з частиною 2 зазначеної статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
З урахуванням того, що ПП «Евроконсалтінг Україна» не повідомив позивача про відсутність у ПП«Автех» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товаріву групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі ПП «АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми.
Крім цього, оспорювані договори збоку відповідачів ПП «Автотех» та ПП «Евроконсалтінг Україна» були заповнені та підписані однією і тією ж особою ОСОБА_4 (повне прізвище, ім'я та по-батькові зазначено у ОСОБА_3 №3036 про участь згідно з Умовами від 05.09.2018р..), який діяв з однією метою від імені двох підприємств.
З огляду на викладені обставини в їх сукупності с уд вважає, що діяльність ПП «Автех» та ПП «Евроконсалтінг Україна» щодо укладення оспорюваних позивачем договорів має усі ознаки нечесної підприємницької діяльності.
У відповідності до вимог ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Також, згідно квитанції № 4999636 від 05.09.2018 року позивачем на виконання умов укладеного з ПП «Евроконсалтінг Україна» договору №2036 було сплачено грошові кошти у розмірі 63 000 гривень, а також було сплачено 630 грн. за послуги з банківського переказу.
З вищевикладених обґрунтувань договір про надання послуг з ПП «Евроконсалтінг Україна» є недійсним з моменту його укладення.
Згідно ч.1 та п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином.
Тому, суд вважає, що з відповідача ПП «Евроконсалтінг Україна» підлягає стягненню сума, яка була сплачена позивачем на рахунок ПП «Евроконсалтінг Україна» у розмірі 63 000 гривень, а також комісія за приймання платежу у розмірі 630 грн..
Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст.247, 258-259, 265 ЦПК України, ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 215, ч.2 ст. 627, ч.1 та п.1 ч.3 ст. 1212 ЦК України, п.14 ст. 1, ст.3, ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»,суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Евроконсалтінг Україна», Приватного підприємства «АВТЕХ», про визнання недійсними договорів та стягнення грошових коштів задовольнити.
Визнати недійсним Договір про надання послуг № 2036 від 05.09. 2018 року, укладений міжСотнік ОСОБА_5 Приватного підприємства «Евроконсалтінг Україна».
Визнати недійсним Договір про участь згідно з Умовами № 3036 від 05.09.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватного підприємства «АВТЕХ».
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: М. О. Куценко