Справа № 454/3282/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Домашівської сільської ради Сокальського району, третьої особи Сокальської нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду зі даним позовом, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мама ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка, що належала спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). За життя мати зверталася до землевпорядної організації, однак не встигла здійснити державну реєстрацію права власності та виготовити Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Заповіт на спадкове майно посвідчувався у Домашівській сільській раді на користь позивачки. Оскільки не даний момент позивач немає можливості прийняти спадщину, тому змушена звернутися до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме земельну частку (пай), площею 1,68 умовних гектарів, що розташована на території Домашівської сільської ради без визначення зовнішніх меж ділянки в натурі.

Позивач в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду подано заяву сільського голови про розгляд справи без участі їхнього представника, заперечень щодо позову немає.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії суперечать інтересам інших осіб.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Із дослідженої копії сертифікату на право власності на землю серії НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 27.05.1997р. №259 передано у приватну власність земельна ділянка площею 1,68га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Домашівської сільської ради з цільовим призначенням - ведення селянського (фермерського) або колективного господарства.

З оглянутої копії заповіту, посвідченого секретарем Домашівської сільської ради від 18.11.1999р. та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №4865783 встановлено, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження та заповіла все своє майно дочці ОСОБА_1

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., є дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Однак 21.02.1985 року після укладення шлюбу позивач змінила своє прізвище «ОСОБА_1» на чоловікове «ОСОБА_1», що підтверджено копією свідоцтва серії НОМЕР_5

З довідки №1709 від 26.12.2017р. видано виконавчим комітетом Домашівської сільської ради встановлено, що ОСОБА_2 до дня смерті проживала і була зареєстрована у АДРЕСА_1, разом із нею проживала - ОСОБА_1

Померла являлася останнім членом колгоспного двору, заповіт від ї імені посвідчувався у виконкомі сільської ради.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п.п. 16, 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

У відповідності до п. г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п.11. постанови Пленуму зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) то сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до змісту ст. 1276 ЦК встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п.3.5. роз'яснень ВСУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 одержала Сертифікат на право приватної власності на землю, життя мати зверталася до землевпорядної організації, однак не встигла здійснити державну реєстрацію, а тому у ОСОБА_1 немає можливості прийняти спадщину, тому для реалізації права на спадкування за позивачем слід визнати право на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 81, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, 1218, 1225, 1261 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.н., ІПН НОМЕР_1, право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,68 умовних гектарів, що розташована на території Домашівської сільської ради, Сокальського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, якій вказана земельна ділянка належала на підставі сертифікату серії НОМЕР_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Сокальський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: Л. Ю. Фарина