ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року

м.Суми

Справа №591/7208/17

Номер провадження 22-ц/788/733/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2018 року в складі судді Бурди Б.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 07 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 серпня 2013 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, станом на 30 вересня 2017 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 23218 грн. 06 коп., яка складається з наступного: 2372 грн. 07 коп. - тіло кредиту; 19264 грн. 18 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1081 грн. 81 коп. (процентна складова).

У зв'язку з цим, позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2372,07 грн. заборгованості за кредитним договором та 160 грн. судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості по процентах і штрафів та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог в повному обсязі.

При цьому вказує, що у анкеті-заяві від 13 серпня 2013 року відповідач засвідчив власним підписом, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення, згоден з його умовами та зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відсутність підпису позичальника на цих Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був з ними ознайомлений.

Крім того, посилається у скарзі на те, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач з 2014 року користувався кредитними коштами, сплачував заборгованість по процентах, виходячи з процентної ставки встановленої умовами договору, тобто вчиняв дії, які свідчать про згоду з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом, односторонньою зміною відсоткової ставки та штрафними санкціями.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2372 грн. 07 коп. сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що умови підписаної ним анкети - заяви хоч і містять ознаки договору приєднання, який передбачає приєднання до Умов і Правил, Тарифів і т.д., встановлених позивачем, проте ця обставина не дає підстав для визнання їх складовою договору банківських послуг, оскільки на них відсутній його підпис. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1, який заперечував проти скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2013 року між сторонами, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500 грн. (а.с. 7).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30 вересня 2017 року заборгованість відповідача перед банком становить 23218,06 грн., з яких: 2372,07 грн.- тіло кредиту, 19264,18 грн. - проценти за користування кредитними коштами, штраф - 500 грн. (фіксована частина), штраф - 1081,81 грн. (процентна складова).

Будь-яких доказів на спростування заборгованості з повернення тіла кредиту в розмірі 2372,07 грн., суду не надано.

Рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості по процентах та штрафів мотивоване тим, що Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи, всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем не підписані, а тому не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і на підставі них не можуть нараховуватися проценти і штрафи. Крім того, суд виходив з того, що позивачем не наданий розрахунок процентів на рівні облікової ставки НБУ та вимога про стягнення таких відсотків ним не заявлялася.

З такими висновками суду колегія суддів повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

У справі, яка переглядається, суд правильно встановив, що 13 серпня 2013 року між сторонами, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, укладено договір про відкриття карткового рахунку, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2500 грн. (а.с. 7). Інших умов договору сторони не підписували.

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, проте, належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на повернення кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Свої розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, а також штрафів позивач обґрунтовував умовами, викладеними у витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також посилається в апеляційній скарзі на те, що відсутність підпису позичальника на вказаних Умовах та правилах не свідчить про його не ознайомлення з ними, оскільки підписуючи заяву, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами кредитного договору та згоден з ними.

Однак, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вказані документи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» вони не підписані позичальником.

Крім того, в анкеті-заяві, яку підписав відповідач, відсутня відмітка про отримання і ознайомлення ОСОБА_1 з Памяткою, яка містить тарифи і основні умови кредитування. Документ, який би засвідчував отримання відповідачем Памятки під підпис, позивач суду не надав.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Умови та Правила надання банківських послуг, а також Витяг з тарифів, які додані ним до позовної заяви, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно взяв на себе зобов'язання зі сплати процентів та штрафів у передбачених ними розмірах.

Доводи апеляційної скарги про доведеність факту укладення між сторонами кредитного договору, який складається не лише із заяви позичальника, а і з Умов та Правил надання банківських послуг, а також з Тарифів, не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на їх підставі заборгованості по процентах і штрафів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з 2014 року почав користуватися кредитним лімітом, що свідчить про те, що він погодився з такими умовами, з розміром процентів та штрафними санкціями є безпідставними, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач після використання кредитного ліміту в розмірі 2472,07 грн. на погашення заборгованості вніс кошти лише один раз в розмірі 150 грн. та не сплачував проценти, тобто не визнавав їх, виходячи з процентної ставки 30 % річних, яка, на думку позивача, була встановлена умовами договору.

Наявність у відповідача обов'язку щодо сплати процентів передбачена ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Проте, враховуючи зазначені обставини, їх розмір, у даному випадку, має обраховуватися виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 26 листопада 2014 року виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2472 грн. 07 коп., яка в зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості з 30 грудня 2014 року становила 2372 грн. 07 коп. (поточна заборгованість за кредитом + прострочена заборгованість за кредитом).

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за період з 26 листопада 2014 року по 30 вересня 2017 року у розмірі 1287 грн. 14 коп., виходячи із вищевказаних сум заборгованості (тіла кредиту), облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення, що розраховуються наступним чином:

з 26.11.2014 р. по 29.12.2014 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 34) - 32,24 грн.;

з 30.12.2014 р. по 05.02.2015 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 37) - 33,66 грн.;

з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. (ставка НБУ 19,5%, кількість днів - 26) - 32,95 грн.;

з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р.(ставка НБУ 30%, кількість днів - 177) - 345,09 грн.;

з 28.08.2015 р. по 24.09.2015 р. (ставка НБУ 27%, кількість днів - 28) - 49,13 грн.;

з 25.09.2015 р. по 21.04.2016 р.(ставка НБУ 22%, кількість днів - 210) - 299,43 грн.;

з 22.04.2016 р. по 26.05.2016 р. (ставка НБУ 19%, кількість днів - 35) - 43,10 грн.;

з 27.05.2016 р. по 23.06.2016 р. (ставка НБУ 18%, кількість днів - 28) - 32,66 грн.;

з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. (ставка НБУ 16,5%, кількість днів - 35) - 37,43 грн.;

з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. (ставка НБУ 15,5%, кількість днів - 49) - 49,22 грн.;

з 16.09.2016 р. по 27.10.2016 р. (ставка НБУ 15%, кількість днів - 42) - 40,83 грн.;

з 28.10.2016 р. по 13.04.2017 р. (ставка НБУ 14%, кількість днів - 167) - 151,94 грн.;

з 14.04.2017 р. по 25.05.2017 р. (ставка НБУ 13%, кількість днів - 42) - 35,48 грн.;

з 26.05.2017 р. по 30.09.2017 р. (ставка НБУ 12,5%, кількість днів - 128) - 103,98 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача штрафу є правильним, оскільки анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по процентах на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цієї вимоги та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1287 грн. 14 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, розподіл судових витрат підлягає зміні.

Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на 15,76% та апеляційної скарги на 6 %, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати в розмірі 252 грн. 16 коп. (1600 х 15,76 %) - компенсація судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 144 грн. (2400 х 6 %) - за апеляційний перегляд рішення суду.

Враховуючи те, що ціна позову 23218,06 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2017 року: 1600*100= 160000 грн.), ця справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому, відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитними коштами та прийняти постанову про часткове задоволення цієї вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1287 грн. 14 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2018 року в частині стягнення судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 252 грн. 16 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» компенсацію судового збору у розмірі 144 грн. за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : О.Ю. Кононенко

О.М. Біляєва

В.І. Криворотенко