Справа №265/843/17
Провадження №2/265/59/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання Гусєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, про визнання особи втартившою прова користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_4

В обґрунтування остаточно уточнених позовних вимог зазначає, що вона є наймачем спірної квартири на підставі особистого рахунку. Крім неї в квартирі зареєстровані також її син ОСОБА_3 та її сестра ОСОБА_2. Остання в 1984 році зареєструвала шлюб та покинула спірне житлове приміщення, до 2005 року не проживала в спірній квартирі. В травні 2005 року вона приїхала, зареєструвалась у спірній квартирі та у вересні 2005 року виїхала до міста Севастополь. Навесні 2012 року відповідач повернулась до міста Маріуполь та стала мешкати в спірній квартирі, займаючи разом з матір'ю кімнату площею 10,5 кв.м., з якою мешкала однією сім'єю. На той час позивач мешкала також в спірній квартирі разом зі своєю сім'єю і відповідач не була членом її сім'ї. Після смерті матері, що сталась ІНФОРМАЦІЯ_7 року, відповідач до лютого 2016 року мешкала в квартирі АДРЕСА_1, але після скоєння крадіжки у лютому 2016 року покинула спірне житло, забравши всі свої речі та більше в ньому не мешкала. У неї залишились ключі від квартири, але вона більше у спірній квартирі не проживала. Вважає, що відповідач покинула житлове приміщення добровільно, без поважних причин не мешкає в ньому понад шість місяців, у зв'язку з чим втратила право користування спірним приміщенням. Посилаючись на діюче законодавство, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вказаною квартирою.

ОСОБА_4 та її представник, що діє на підставі договору про надання правничої допомоги, ОСОБА_8 судовому засіданніпідтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Крім того, позивач не наполягає на стягненні з відповідача на її користь сплаченої суми судового збору.

Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та підтвердила той факт, що вона дійсно тривалий час не проживає в спірній квартирі з вланого розсуду, хоча і залишається там зареєстрованою, не сплачує комунальні послуги не утримує квартиру будь-яким чином. Також підтвердила той факт, що вона ніколи не була членом родини її сестри ОСОБА_1. Вона не заперечуває проти визнання її втратившею право користування квартирою АДРЕСА_1 оскільки вона там не проживає тривалий час.

Представник відповідача, що діє на підставі договору про надання правничої допомоги, ОСОБА_6 повністю підтримала в судовому засіданні думку відповідачки та не заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 24 листопада 1967 року ОСОБА_7 (батько сторін) на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 24 листопада 1967 року було видано ордер № 20613 на квартиру АДРЕСА_2 для проживання з сімєю у складі чотирьох осіб.

Відповідно до копії особового рахунку № НОМЕР_3 виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс» 18.01.2017 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як орендар на підставі рішення районної адміністрації Маріупольської міської ради №57 від 28.02.2007, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, як син орендаря, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, як сестра.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу.

Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

Особа, яка втратила право на жиле приміщення через тривалу відсутність, може повернутись в попередню жилу площу тільки у порядку ст.65 ЖК України (право наймача на вселення інших осіб у займане ним жиле приміщення).

Як вбачається з акту складеного головою ЖКП «Азовжитлокомплекс» 21 вересня 2016 року, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживає за місцем реєстрації з лютого 2016 року.

Відповідач не оспорює позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням, а навпаки визнала їх у повному обсязі.

Отже, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 понад встановлені законодавством строки відсутня за місцем реєстрації, а також те що вона позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд дійшов висновку про втрату останньою права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 та вважає можливим позов задовольнити.

Що стосується судових витрат то позивач не наполягала стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Маріупольської міської ради, про визнання особи втартившою прова користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2018 року.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_3

Суддя Мельник І.Г.