Єдиний унікальний номер 235/576/18 Номер провадження 22-ц/775/852/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Будулуци М.С.

суддів: Космачевської Т.В., Санікової О.С.

за участю секретаря Глушко С.Г.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, порушення трудового права за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року, ухваленого судом у складі головуючої судді Хмельової С.М. у місті Покровську Донецької області, повний текст рішення виготовлено 30 березня 2018 року (справа № 235/576/18), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, порушення трудового права.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 23 червня 2015 року по 30 червня 2017 року він працював горновим доменної печі 7 розряду доменного цеху у філії «Металургійний комплекс» Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» за безстроковим трудовим договором.

За період з 01 березня 2017 року по 30 червня 2017 року керівництво філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» та уповноважений ним орган припинили виконувати трудові обов'язки та не виплатили йому заборгованість по заробітній платі.

Покинути зону проведення антитерористичної операції він не мав можливості через сімейні обставини, та будь - якої інформації стосовно діяльності підприємства не мав до 01 листопада 2017 року, коли дізнався з офіційного сайту Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (далі - ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод»; ОСОБА_2 «ДМЗ», Товариство) про наявність наказу голови ліквідаційної комісії товариства № 1 від 27 червня 2017 року про необхідність явки працівників філії «Металургійний комплекс» 30 червня 2017 року о 8.00 годині в місто Покровськ Донецької області для припинення трудових відносин за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

В наказі № 1 від 27 червня 2017 року голова ліквідаційної комісії підприємства визначив підстави, за якими трудовий договір вважається припиненим. В одному із пунктів наказу зазначалося, що неявка працівника у встановлений час і місце, буде свідчити про надання ним згоди на припинення трудових відносин з підприємством за угодою сторін (п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України).

На думку позивача така вказівка в наказі не узгоджується з діючим законодавством, оскільки принцип мовчазної згоди для припинення трудового договору не застосовується у трудових відносин. У роботодавця має бути належним чином оформлене волевиявлення працівника про припинення трудових відносин на цій підставі.

Тому, зазначений наказ про звільнення його з філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» з 30 червня 2017 року за угодою сторін він вважав незаконним.

Позивач працював на умовах безстрокового трудового договору, відповідно до вимог п. 1 ст. 23 КЗпП України, і не мав бажання припиняти трудові відносини з роботодавцем. Такі трудові відносини мають бути розірвані на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (з ініціативи роботодавця, у зв'язку з ліквідацією підприємства), а не на підставі п.1 ст. 36 КЗпП (за угодою сторін).

Позивач зазначив, що після звільнення з роботи, відповідач не виплатив йому усіх належних грошових сум, у трудовій книжці не зробив запис про його звільнення. У зв'язку з цим він не може працевлаштуватися або стати на облік у державній службі зайнятості.

Грубим порушенням трудового законодавства, на думку позивача, є посилання в пункті 2 наказу № 1 від 27 червня 2017 року про те, що дні відсутності працівників на робочому місці у період з 17 березня 2017 року по 30 червня 2017 року слід враховувати як «неявка з нез'ясованих причин» без оплати днів невиходу на роботу, оскільки мова йде про час простою не з вини працівника, який оголошено наказом № 64 від 22 лютого 2017 року з 27 лютого 2017 року по філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» з оплатою за час простою в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу). Відповідно вимог ст.ст. 113, 115 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Таким чином, за період з березня 2017 року по день його звільнення простій має бути оплачено в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу).

Крім того, при звільненні має бути виплачені компенсація за невикористані ним дні щорічної та додаткової відпусток (ст.83 КЗпП) і вихідна допомога (ст.44 КЗпП).

З березня 2017 року керівництво підприємства або уповноважений ним орган не здійснювали виплату заробітної плати, чим порушили вимоги ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР.

Починаючи з 01 березня 2017 року і до теперішнього часу, ніяких виплат на рахунок позивача відповідач не здійснював, про що свідчать індивідуальні відомості про застраховану особу стосовно заробітку для нарахування пенсії та відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (форма ОК-5 ).

Позивач вважав порушенням норм діючого законодавства України, видання головою ліквідаційної комісії товариства наказу № 2 від 30 червня 2017 року про звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України працівників ліквідованої (закритої) філії, які 30 червня 2017 року не з'явилися за вказаною адресою для припинення трудових відносин. Голова ліквідаційної комісії наказом звільнив усіх працівників з 30 серпня 2017 року за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Проте, згідно з наказом голови ліквідаційної комісії від 27 червня 2017 року за № 1, підставою для розірвання трудових відносин з працівниками є прийняте рішення про ліквідацію (закриття) філіалу «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод». Це свідчить про те, що дійсною підставою звільнення є скорочення керівництвом штату за ініціативою адміністрації, тобто фактично має місце звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Заборгованість по заробітній платі та невиплаченим при звільненні сумам, за підрахунками позивача, складають наступне:

Розрахунок середньомісячної заробітної плати:

Заробітна плата позивача, згідно з відомістю про суми заробітку для нарахування пенсії, та відомістю про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок за січень 2017 року склала 10 816,86 грн., за лютий 2017 року 9 910,29 грн. Отже, середня заробітна плата за два останні місяці складає (20 727,15/2) = 10 363,58 грн. Кількість відпрацьованих годин у січні 2017 року складає: 181 годин, у лютому 2017 року - 168 годин. За два місяці сума робочих годин складає: (181+168) = 349 годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата складає: (10 816,86 +9 910,29)/349 = 59,4 грн.

Розрахунок заборгованості по заробітній платі:

Згідно довідки про нараховану заробітну плату, позивачу нарахована заробітна плата за період з 1 по 16 березня 2017 р. у розмірі 11 359,01 грн (в тому числі компенсація за невикористану відпустку у розмірі 10 018,58 грн).

Заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року складає: 11 359.01грн.- 10 018.58 грн. = 1 340.43 грн.

Вихідна допомога:

Заробітна плата позивача, згідно відомостей про суми заробітку для нарахування пенсії, та відомостей про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок за січень 2017 року склала 10 816 грн.86 коп., та за лютий 2017 року 9 910 грн. 29 коп. Отже, середня заробітна плата за два останні місяці складає (20 727 грн. 15 коп. / 2) =10 363 грн. 58 коп. Кількість відпрацьованих годин у січні 2017 року складає 181 годину, у лютому 2017 року - 168 годин. За два місяці сума робочих годин складає: (181+168) = 349 годин. Середньомісячні робочі години складають 349 / 2 = 175 годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата складає: (10 816 грн. 86 коп. + 9 910 грн. 29 коп.) / 349 = 59 грн. 40 грн., отже вихідна допомога складає: 59 грн. 40 коп. х 175 = 10 395 грн.

Компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки:

Розрахунковий період: березень 2016 року - лютий 2017 року Кількість невикористаних днів відпустки складає 26 дні.

Сума компенсації за невикористані дні відпустку складає 10 018 грн. 58 коп., згідно довідки підприємства (а.с. 10).

Оплата праці за час простою:

У наказі №1 від 27 червня 2017 року голова ліквідаційної комісії підтверджує противоправні дії невстановлених осіб та неможливість здійснювати виробничу діяльність і забезпечити безпечні умови праці працівникам підприємства. За період простою з причин, передбачених ч. 3 ст. 113 КЗпП України, які виникли не з вини працівника, за ним зберігається середній заробіток.

Згідно графіку, кількість робочих годин у розрахунковому періоді з 17 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, складає: з 17 березня 2017 року по 30 червня 2017 року = 624 години.

Заборгованість з заробітної плати за час простою складає: 59 грн. 40 коп. х 624 години = 37 065 грн.60 коп.

Таким чином, розмір заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року складає 1 340 грн.43 коп.. Заборгованість з оплати праці за час простою - 37 065 грн.60 коп. Компенсація за невикористані дні щорічної відпустки становить 10 018 грн. 65 коп. Вихідна допомога складає 10 395 гривень. Усього невиплачена сума - 58 819 грн.68 коп.

Кількість відпрацьованих годин у січні 2017року складає 181 годину, у лютому 2017 року - 168 годин. Згідно графіку філії «Металургійний комплекс», за два вказані місяці ним відпрацьовано 31 зміну. Отже, середньозмінна заробітна плата становить 668 грн.73 коп. з розрахунку 59 грн.40 коп. х (349 / 31).

Позивач просив суд визнати формулювання причини звільнення у наказі № 1 ОСОБА_2 «Донецьксталь металургійний завод» від 27 червня 2017року неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству. Він просив стягнути з відповідача на його користь: заборгованість по заробітній платі з 01 березня 2017 року по 16 березня 2017 року у розмірі 1340 грн. 43 коп.; заборгованість по заробітній платі з 17 березня 2017 року по 30 червня 2017 року у розмірі 37 065 грн. 60 коп.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 10 018 грн.58 коп.; вихідну допомогу в сумі 10 395 грн.; компенсацію за втрачений заробіток за кожен день судового засідання у розмірі 668 грн.73 коп.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, порушення трудового права відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги позивач зазначив, що згідно наказу відповідача № 64 від 22 лютого 2017 року встановлено початок простою з 27 лютого 2017 року до особливого розпорядження. Інших розпорядчих документів від керівництва не було до видання наказу № 1 від 26 червня 2017 року

Відмовляючи в задоволенні позову, суд не врахував, що згідно з протоколом наглядової ради ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод» від 17 березня 2017 року прийнято рішення про ліквідацію (закриття) філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь - металургійний завод» та створено комісію з ліквідації філії. У наказі № 1 від 27 червня 2017 року голова ліквідаційної комісії зазначив, що контроль над активами підприємства був втрачений 17 березня 2017 року, а довідка про заборгованість № 3-29 видана раніше - 16 березня 3017 року. Відповідач не надав суду акт про ліквідацію печатки і штампу підприємства, а наведені у довідці відомості відповідають дійсності і не спростовані належними та допустимими доказами.

Згідно наказу № 64 від 22 лютого 2017 року, встановлено початок простою з 27 лютого 2017 року до особливого розпорядження. Інших розпорядчих документів не було видано.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Позивачу відомо про наявність зазначеного вище наказу,та він, дійсно, на своє робоче місце не виходив, оскільки виникла виробнича ситуація небезпечна для життя чи здоровя працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища не з його вини.

А згідно з частиною 3 статті 113 КЗпП України, за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Суд також не прийняв до уваги, що волевиявлення позивача на звільнення його з займаної посади за угодою сторін було відсутнє. Підставою для розірвання трудових відносин є прийняте рішення про ліквідацію (закриття) філіалу «Металургійний комплекс» Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь - металургійний завод», що свідчить про те, що фактичною підставою для звільнення є скорочення штатів. Тому в даному випадку має місце звільнення за ініціативою адміністрації на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а не за п. 1 ст. 36 цього ж Кодексу. Вважає, що трудовий договір не є правочином, та до трудових відноси не можуть застосовуватись норми Цивільного кодексу України (ЦК України), у тому числі, і ст. 205 ЦК України, стосовно форми правочину та способів волевиявлення.

Суд не прийняв до уваги, що розрахунок середньої заробітної плати може бути проведений згідно з офіційними даними на підставі виписки із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5), яка видана відділенням Пенсійного Фонду України, у відповідності з ОСОБА_3 соціальної політики України від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», в якому зазначена норма тривалості робочого часу на відповідний рік. При 40 - годинному робочому тижні норма в січні 2017 року склала 159 годин, а в лютому цього ж року - 160 годин. Розрахунок середньої заробітної плати у позові проведений з урахуванням графіку змінності № 86 на 2017 рік.

Суд не врахував, що дія сертифікату (висновку) № 651 про настання обставин непереборної сили від 26 вересня 2014 року Торгово - промислової палати України (далі - ТПП) не може бути безтерміновим. Саме для підтвердження його дійсності підприємством було направлено звернення у аналогічній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», яке ТПП залишило без розгляду (додаток 2 до апеляційної скарги).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод» в судове засідання апеляційного суду не зявився, але про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений судовою повісткою (а.с 91).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що факт захоплення 22 березня 2017 року підприємства групою невідомих осіб підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000777. У звязку із неможливістю здійснювати виробничу діяльність у місті Донецьку та забезпечити безпечні умови праці працівникам підприємства, наглядовою радою від 17 березня 2017 року прийнято рішення про ліквідацію філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ».

З метою врегулювання трудових відносин 27 червня 2017 року голова ліквідаційної комісії видав наказ, яким запропонував 30 червня 2017 року о 8.00 годині працівникам філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» зявитися для оформлення припинення трудових відносин за угодою сторін у звязку із ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вул. Торгівельна, 106 - А.

Для належного повідомлення працівників філії про виданий наказ № 1 від 27 червня 2017 року відповідач зробив відповідне повідомлення на офіційному сайті ОСОБА_2 «ДМЗ» та опублікував оголошення у Регіональній газеті «Маяк» за 29 червня 2017 року (випуск № 26).

Звільнення працівників обумовлено злочинним захопленням філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» невідомими особами. Пропозиція роботодавця про припинення трудових відносин з працівниками, які там працювали, є вимушеним, необхідним та упереджуючим заходом, з використання принципу мовчазної згоди працівника на звільнення за надзвичайних обставин, з доведенням до працівників такої пропозиції та підтвердженням згоди на звільнення за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, у наказі № 1 від 27 червня 2017 року відповідач зазначив, що відсутність працівника на роботі у вищезазначений час, вважається згодою працівника на припинення трудових відносин з підприємством за угодою сторін. Позивач у встановлені цим наказом строки за вказаною адресою не зявився, заяву щодо переводу до інших структурних підрозділів не написав, отже свого бажання щодо продовження трудових відносин із відповідачем не виразив.

Таким чином, суд зробив правомірний висновок, що у звязку із незявленням позивача в зазначену дату на підприємство та ненаданням ним будь-яких заперечень на пропозицію припинення трудових відносин за угодою сторін, слід вважати, що позивач надав згоду на звільнення, а тому твердження позивача щодо одностороннього припинення трудових відносин за ініціативою роботодавця є необґрунтованим.

Надана позивачем довідка № 3-29 від 16 березня 2017 року щодо розміру заборгованості заробітної плати не була видана чинною адміністрацією ОСОБА_2 «ДМЗ».

Позивач також надав суду графік змінності № 86 на 2017 рік, що не має жодного відношення до ОСОБА_2 «Донецьксталь - металургійний завод».

Інших документів на підтвердження позовних вимог позивач суду не надав.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що він не виходив на робоче місце увесь період простою та не надав доказів повідомлення роботодавця про відмову від виконання трудових обовязків з мотивів простою. Захоплення терористичними угрупуванням адміністративних будівель філії, за фактом якого відкрито кримінальне провадження, не можна кваліфікувати як виробничу ситуацію, що передбачена ст. 113 КЗпП України.

На підставі наданих документів Торгово - промислова палата України від 26 вересня 2014 року за № 651 засвідчила настання обставин непереборної сили з 01 серпня 2014 року для ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», які тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо.

Відповідач вважав рішення суду законним і обгрунтованим, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення , а судове рішення - без змін.

Апеляційний суд вважав можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача, оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч.ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що його позовні вимоги про стягнення грошових сум з оплати праці (заборгованості по заробітній праці, оплати праці за час простою, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, вихідної допомоги, компенсації за втрачений заробіток за кожен день судового засідання) не підтверджені належними та допустимими доказами, а інші вимоги позивача є безпідставні та не ґрунтуються на законі.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, що неоспорені сторонами.

26 червня 2006 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» горновим доменної печі 5 розряду доменного цеху, а 23 червня 2015 року його переведено в доменний цех горновим доменної печі 7 розряду, про що свідчить трудова книжка позивача, де запис про звільнення його з роботи відсутній.

(а.с. 6 - 7).

З письмового повідомлення генерального директора Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» від 17 березня 2017 року, направленого наступним посадовим особам правоохоронних органів: Першому заступнику Голови Служби Безпеки України; Прокурору Донецької області; Заступнику Голови Національної поліції України начальнику ГУ Національної поліції в Донецькій області та Начальнику офісу великих платників податків України, вбачається, що основні виробничі активи ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод» розташовані на тимчасово неконтрольованій Україною території, в зоні проведення АТО.

Внаслідок дій групи невстановлених осіб, які висувають вимоги про перереєстрацію підприємств під юрисдикцію тимчасово неконтрольованих територій, проведення невстановленими особами опису та інвентаризації майна під загрозою фізичної розправи адміністрація фактично втратила контроль над діяльністю філії «Металургійний комплекс», всіх інших структурних підрозділів ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», що знаходяться в місті Донецьку, а також над діяльністю ОСОБА_2 «Макіївкокс» та ПАТ «Ясинівський коксохімзавод», які перебувають в місті Макіївка Донецької області.

У зазначених умовах будь - яка господарська діяльність філії «Металургійний комплекс» та всіх інших структурних підрозділів ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», що знаходиться в місті Донецьку, а також ОСОБА_2 «Макіївкокс» та ПАТ «Ясинівський коксохімзавод» - повністю припиняється, зважаючи на неможливість її здійснення через дії обставини непереборної сили та втрату контролю за їх діяльністю з боку адміністрації та законних органів управління підприємств.

При цьому, діяльність безпосередньо ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», філії «Збагачувальна фабрика «Свято - Варваринська», інших структурних підрозділів підприємства, і підприємств ОСОБА_2, що знаходяться на контрольованій території України здійснюється під повним контролем адміністрації і органів управління та виключно в рамках чинного законодавства України.

(а.с. 48 - 49)

22 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ст. 341 КК України (захоплення державних або громадських будівель чи споруд) за повідомленням генерального директора ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод» про те, що група невідомих осіб незаконно захопила будівлі структурного підрозділу ОСОБА_2 «Донецьксталь» ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», про що свідчить витяг з кримінального провадження № 0000777.

(а.с. 52)

Відповідно до сертифікату (висновку) № 651 про настання обставин непереборної сили від 26 вересня 2014 року, Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 01 вересня 2014 року Приватному акціонерного товариству «Донецьксталь»- металургійний завод» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обовязкових платежів.

На момент видачі сертифікату обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

(а.с. 42- 43)

На засіданні Наглядової ради від 17 березня 2017 року прийнято рішення про ліквідацію філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» внаслідок дії обставин непереборної сили.

Товариство втратило контроль над управлінням виробничими активами філії «Металургійний комплекс», що знаходяться на неконтрольованій Україною території в зоні проведення АТО. Місцезнаходження комісії з ліквідації філії визначено: 85300 Донецька область, місто Покровськ, вулиця Торгівельна, будинок 106 - А.

(а.с. 55 - 56)

27 червня 2017 року голова ліквідаційної комісії товариства, з метою врегулювання трудових відносин, видав наказ, яким запропонував працівникам філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» 30 червня 2017 року о 8.00 годині зявитися для оформлення припинення трудових відносин за угодою сторін, у звязку із ліквідацією філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ», за адресою: 85300 Донецька область, місто Покровськ, вулиця Торгівельна 106 - А.

В пункті 2 цього наказу зазначено, що дні відсутності працівників на робочому місці з моменту втрати контролю над підприємством з 17 по 30 березня 2017 року враховувати, як "неявка з нез'ясованих причин" (НЗ) без оплати днів невиходу на роботу.

В пункті 3 цього ж наказу вказано, що неявка працівника у встановлений п.1 цього наказу час і місце, вважати згодою працівника на припинення трудових відносин з підприємством за згодою сторін.

Пунктом 4 наказано звільнення працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» здійснити у відповідності з вимогами діючого законодавства.

В пункті 5 зазначено ліквідаційній комісії організувати прийом документів від працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

Пунктом 6 передбачено наказ довести до відома працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» через засоби масової інформації шляхом розміщення на офіційному сайті ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод» і публікації в пресі.

(а.с. 50-51)

Для належного повідомлення працівників Філії «Металургійний комплекс» адміністрація відповідача зроблено відповідне повідомлення на офіційному сайті ОСОБА_2 «ДМЗ» та опубліковано оголошення у Регіональній газеті «Маяк» випуск № 26 від 29 червня 2017 року.

(а.с. 53 54)

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене м. Донецьк .

Судом встановлено, що позивач не перемістився з непідконтрольної території, продовжив перебувати в місті Донецьку, про зазначив в позові.

Звертаючись з вимогою про стягнення заробітної плати за дні, відпрацьовані в березні 2017 року, позивач посилався на довідку філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьсталь» - металургійний завод» № 13-29 від 16 березня 2017 року про нараховану, але не виплачену йому заробітну плату за період з 01 по 16 березня 2017 року в сумі 11 359 грн. 01 коп., в тому числі компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 10 018 грн. 58 коп. за 26 календарних днів. Заробітна плата ОСОБА_5 з 01 березня 2017 по 16 березня 2017 року складає 1 340 грн.43 коп., яка станом на 16 березня 2017року не виплачена (а.с.10).

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення зазначених сум, суд першої інстанції дійшов висновку, що такі вимоги позивача є необґрунтованими, виходячи з того, що нарахування заробітної плати за березень 2017 року є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення 16 березня 2017 року підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією.

У звязку із захопленням усіх печаток філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ» терористичними угрупованнями, виникає сумнів щодо достовірності викладеної в довідці інформації та дійсності дати її складання.

Суд не прийняв дану довідку та графік змінності № 86 на 2017 рік Публічного акціонерного товариства « Донецький металургійний завод», як належні та допустимі докази, в розумінні вимог ст.ст. 77, 78, 79, 89 ЦПК України стосовно належності, допустимості, достовірності і достатності доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження заборгованості по заробітній платі з 01 по 16 березня 2017 року в розмірі 1 340 грн.43 коп.; компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 10 018 грн. 58 коп. та компенсації за втрачений заробіток за кожен день судового засідання в розмірі 668 грн. 73 коп., а тому й відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення вихідної допомоги з відповідача, що за розрахунками позивача складає 10 395 грн., суд дійшов висновку, що правові підставі для її виплати відсутні, оскільки трудовий договір з позивачем припинено з підстав, передбачених пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, а відповідно до вимог ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з цієї підстави вихідна допомога працівникові не виплачується.

Судом також відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стягнення з відповідача оплати праці за час простою у період з 17 березня 2017 року по 30 червня 2017 року, що за розрахунками позивача складає 37 065 грн.60 коп.

При цьому суд виходив з того, що позивач не виходив на робоче місце з 17 березня 2017 року, не виконував трудові обовязки тривалий час, залишився на непідконтрольній території, що не є підставою для оплати часу простою на підставі ч.1 ст.113 КЗпП України.

Суд дійшов висновку, що відсутні підстави і для застосування ч. 3 ст. 113 КЗпП України, якою передбачено, що коли виникає виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Суд зазначив, що вказана норма Кодексу законів про працю України не може бути застосована у даних правовідносинах, оскільки вона регулює саме виробничу ситуацію, небезпечну для життя чи здоровя працівника, а захоплення терористичними угрупуваннями адміністративних будівель філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «ДМЗ», за фактом якого відкрито кримінальне провадження, не може бути кваліфіковано як «виробнича ситуація», що передбачена цим Кодексом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання формулювання причини звільнення у наказі голови ліквідаційної комісії № 1 від 27 червня 2017 року таким, що не відповідає чинному законодавству, суд першої інстанції виходив з того, що наказ видано, виходячи з ситуації, яка склалась внаслідок захоплення терористичними угрупуваннями адміністративних будівель філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», за фактом якого відкрито кримінальне провадження, з метою максимально можливого врегулювання трудових відносин працівників, у форс-мажорних обставинах, в межах наданих повноважень та у відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому підстави для визнання зазначеного наказу незаконним - відсутні.

Що ж стосується наказу голови ліквідаційної комісії № 2 від 30 червня 2017 року про звільнення працівників філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», у тому числі і позивача, за угодою сторін з 30 червня 2017 року, то ОСОБА_1 не заявляв позовну вимогу про визнання цього наказу незаконним (а.с. 1 4).

Однак, з висновками суду першої інстанції стосовно вирішення спору про стягнення заборгованості із заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як убачається з довідки підприємства від 16 березня 2017 року за вих. № 3-29, горновому доменної печі доменного цеху ОСОБА_1 з 01 березня по 16 березня 2017 року відповідачем нарахована заробітна плата в сумі 11 359 грн. 01 коп., у тому числі компенсація за невикористану відпустку у розмірі 10 018 грн. 58 коп. за 26 календарних днів, яка станом на 16 березня 2017 року не виплачена працівнику. Заборгованість по заробітній платі з 01 по 16 березня 2017 року складає 1 340 грн. 43 коп. (а.с. 10).

Відповідач, у відповідності з вимогами ст.ст. 77, 78 ЦПК України, не спростував належними та допустимими доказами відомості, які наведені у вказаному документі, та не надав суду доказів того, що відомості стосовно заборгованості із заробітної плати, у тому числі і компенсації за невикористану відпустку, які відображені в ній, є недостовірними.

Клопотання про призначення відповідної технічної експертизи щодо цієї довідки відповідач суду не заявив.

Згідно наказу голови ліквідаційної комісії № 1 від 27 червня 2917 року, контроль над філією «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» утрачено з 17 березня 2017 року.

(а.с. 11)

Як видно з витягу з кримінального провадження № 0000777, 22 березня 2017 року до Покровського ВП ГУ НП Донецької області надійшло повідомлення від генерального директора Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» про те, що група невідомих осіб незаконно захопила будівлю структурного підрозділу ОСОБА_2 «Донецьксталь» - ОСОБА_2 «Донецьксталь» - металургійний завод», що розташовані в місті Донецьку.

(а.с. 52)

З протоколу засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» від 17 березня 2017 року вбачається, що внаслідок дії непереборної сили Товариство втратило контроль над управлінням виробничими активами філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод».

(а.с. 55 56)

17 березня 2017 року генеральним директором цього Товариства направлено повідомлення посадовим особам правоохоронних органів про захоплення будівель філії.

(а.с. 48)

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що 16 березня 2017 року філія «Металургійний комплекс» працювала у штатному режимі, а контроль на управлінням виробничими активами філії Товариство втратило 17 березня того ж року.

Зазначених обставин суд першої інстанції не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, що підтверджується довідкою про вказану заборгованість, що була видана товариством до втрати контролю над структурним підрозділом

Отже, оскільки заборгованість по заробітній платі в розмірі 1 340 грн. 43 коп. та компенсація за невикористану відпустку в сумі складає 10 018 грн. 58 коп., а усього 11 359 грн.01 коп., які не виплачені позивачу станом на 16 березня 2017 року з вини Товариства, яке працювало на той час у штатному режимі, їх заборгованості підтверджується довідкою відповідача, що досліджена в судовому засіданні, та має всі належні реквізити щодо її оформлення, то зазначену заборгованість, на підставі ч.1 ст. 83, ст.ст. 97,116 КЗпП України, слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому апеляційний суд враховує, що відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції будь-яких доказів того, що ця довідка була видана нечинною адміністрацією філії, окрім своїх заперечень стосовно врахування її як доказу зазначеної заборгованості.

Рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 11 359 грн. 01 коп.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони задоволенню не підлягають, оскільки суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини, наданим доказам дав належну оцінку і обґрунтовано відмовив позивачу в їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги щодо інших позовних вимог зводяться до повторного обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1, які були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, і не містять підстав, з якими законодавство повязує можливість скасування рішення суду першої інстанції.

Так, доводи позивача про те, що формулювання причини звільнення у наказі № 1 ОСОБА_2 «ДМЗ» від 27 червня 2017 року є неправильним або таким, що не відповідає дійсності, були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, який дійшов висновку, що цей наказ є законним, оскільки наказ видано, виходячи з ситуації, яка склалась внаслідок захоплення терористичними угрупуваннями адміністративних будівель філії «Металургійний комплекс» ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», за фактом якого відкрито кримінальне провадження, з метою якого є максимально можливе врегулювання трудових відносин працівників філії, у форс-мажорних обставинах, в межах наданих повноважень та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Інший наказ голови ліквідаційної комісії № 2 від 30 червня 2017 року про звільнення працівників філії, у тому числі, позивача ОСОБА_1, за угодою сторін, на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, з 30 червня 2017 року, то останній його не оскаржував, в позовній заяві не просив визнати його незаконним.

Твердження позивача про те, що форс - мажорні обставини не можуть бути безтерміновими, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки у сертифікаті (висновку) № 651 про настання обставин непереборної сили від 26 вересня 2014 року, наданого Торгово-промисловою палатою України на звернення Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», зазначено, що на момент його видачі, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити не можливо

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення на його користь вихідної допомоги.

Так, за приписами ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Як убачається з матеріалів справи, трудові відносини з позивачем припинено з підстав, які не зазначені в ст. 44 Кодексу законів про працю України, що передбачають виплату вихідної допомоги.

В суді першої інстанції позивач участь не приймав, а тому його вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за втрачений заробіток у розмірі 668 грн. 73 коп. за кожен день судового засідання в суді першої інстанції, є безпідставні.

Що ж стосується доводів скарги про виплату заборгованості з оплати праці за час простою, то апеляційний суд їх також відхиляє, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для цієї виплати, оскільки в позовній заяві, та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на роботу від не виходив, починаючи з 17 березня 2017 року, не працював, не перемістився з непідконтрольної території, продовжив перебувати в місті Донецьку та зявився до адміністрації відповідача лише у листопаді 2017 року для отримання трудової книжки. За таких обставин відсутні правові підстави для виплати йому заробітку за час простою, як це передбачено ст. 113 КЗпП України.

Враховуючи, що при ухваленні рішення, суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального і процесуального права стосовно вирішення питання про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 11 359 грн. 01 коп., частково задовольнивши апеляційну скаргу позивача.

Оскільки рішення суду підлягає частковому скасуванню, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 382 ЦПК України, судові витрати між сторонами слід розподілити наступним чином.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір за подачу позову ОСОБА_1, якого звільнено від його оплати, як позивача за трудовим спором, покладається на відповідача в розмірі 1 600 грн., що складає мінімальну ставку для юридичних осіб на момент подачі позову, та підлягає стягненню в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2018 року скасувати в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 11 359 грн.(одинадцяти тисяч триста пятдесят девять) 01 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» в дохід держави 1600 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 25 червня 2018 року.

Судді: