П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

справа № 373/2118/15-ц

провадження: 22-ц/824/2451/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання -Станішевської Б.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року, ухвалене у складі судді Реви О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН -ТЕРРА» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, стягнення заборгованості згідно звіту про використання коштів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ГРІН-ТЕРРА», в якому просив: визнати незаконним і скасувати наказ директора ТОВ «ГРІН - ТЕРРА» від 16 квітня 2015 року про звільнення його з посади директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА»; поновити його на посаді директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» з 16 квітня 2015 року; стягнути з ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» на його користь: заборгованість по заробітній платі у розмірі 113757 грн.11 коп.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 84408 грн.37 коп.; заборгованість згідно звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт в розмірі 66871 грн.33 коп.; середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 61429 грн.50 коп.; на відшкодування моральної шкоди 50000 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він з 10 липня 2007 року був прийнятий на посаду директора у ТОВ «Терра-07». 10 червня 2014 року ТОВ «Терра-07» перейменовано у ТОВ «ГРІН-ТЕРРА». Відповідно до наказу ТОВ «ГРІН-Терра» він приступив до виконання обов'язків директора ТОВ "ГРІН-ТЕРРА» з 21 червня 2014 року.

Наказом ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» від 17 березня 2015 року ОСОБА_2 надано чергову шорічну відпустку тривалістю 35 календарних днів з 18 березня по 21 квітні 2015 року, а виконання обов'язків директора покладено на ОСОБА_3

30 червня 2015 року з відповіді відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області від 30 червня 2015 року позивач дізнався про те, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відомості про зміну керівника ТОВ «ГРІН-ТЕРРА», яким з 10 квітня 2015 року є ОСОБА_3

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки був звільнений, перебуваючи у відпустці, а відповідно до ст.40 КЗпП України не допускається звільнення під час перебування у відпустці.

Незаконним звільненням йому заподіяно моральної шкоди.

Крім того, до моменту звернення позивача до суду ( липень 2015 року) відповідач не ознайомив позивача з наказом про звільнення, не провів виплату всіх сум, що належать позивачу, у тому числі грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, не повернув трудову книжку.

Відповідач має перед позивачем заборгованість по заробітній платі в сумі 113757 грн.11 коп., яка виникла за період з липня 2012 року по 10 червня 2014 року, загальна сума заборгованості відповідача за авансовими звітами позивача становить 66871 грн.33 коп., а також заробітною платою за квітень 2015 року - 2000 грн., за травень, червень 2015 року по 6220 грн.

Крім того, у зв'язку з невиплатою заробітної плати просив стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково; визнано незаконним і скасовано наказ директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» № 15 від 16 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» та поновлено його на посаді з 22 квітня 2015 року.

Стягнуто з ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 квітня 2015 року по 1 лютого 2016 року в розмірі 61429 грн.50 коп., вирахувавши із цієї суми відповідно до Податкового кодексу України податки, збори чи обов'язкові платежі.

Стягнуто з ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5000 грн., вирахувавши із цієї суми відповідно до Податкового кодексу України податки, збори чи обов'язкові платежі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати, а також заборгованості з використання коштів, виданих під звіт, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнути з ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» заборгованість з заробітної плати в сумі 113757 грн.11 коп., компенсацію з втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 84408 грн. 37 коп., заборгованість з використання коштів, виданих під звіт в сумі 66871 грн. 33 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилався на те, що на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, посилався на те, що суд першої інстанції надав доводам відповідача необґрунтованої переваги, і відхилив доводи позивача щодо наявності факту заборгованості по заробітній платі.

Оскільки рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_2, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 26 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням причин його пропуску.

У зв'язку з невиконанням вимог вказаної ухвали, ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 5 квітня 2016 року апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто.

15 квітня 2016 року ОСОБА_2 повторно подав апеляційну скаргу того ж змісту.

Ухвалою судді Апеляційного суду Київської області від 4 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - сплати судового збору та подання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням причин його пропуску.

Ухвалою судді Апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 5 квітня 2016 року скасовано.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 травня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвали апеляційного суду Київської області від 10 серпня 2016 року та від 11 травня 2017 року скасовано, справа направлена до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 12 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 від 15 квітня 2016 року на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2018 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 призначено до судового розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року цивільну справу прийнято до провадження та визначено дату судового розгляду.

В судове засідання представник ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» не з'явився, про день та час розгляду справу повідомлявся за адресою місця знаходження, зазначеними у справі та апеляційній скарзі, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зважаючи на тривалість розгляду справи, предмет спору, а також врахувавши, що відповідачу відомо про розгляд справи в суді, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача ТОВ «ГРІН-ТЕРРА»

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач є засновником товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА-07» і відповідно до протоколу установчих зборів № 1 від 10 липня 2007 року, наказу № 1/1-К від 16 липня 2007 року та трудового контракту від 16 липня 2007 року з 10 липня 2007 року був призначений на посаду директора ТОВ «ТЕРРА-07».

На підставі протоколу загальних зборів № 06/07 цього товариства від 10 червня 2014 року були змінено склад учасників товариства та назву товариства на товариство з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» та проведено державну реєстрацію таких змін у реєстраційній службі.

Відповідно до наказу № 1 від 21 червня 2014 року позивач приступив до виконання обов'язків директора товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІН-ТЕРРА».

Відповідно до наказу № 6 від 17 березня 2015 року позивач перебував у щорічній відпустці з 18 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, а виконання його обов'язків було покладено на комерційного директора ОСОБА_3

15 квітня 2015 року за особистої участі позивача, відбулися загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА». У порядку денному загальних зборів були зазначені, окрім іншого, питання про звільнення з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» та про призначення директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА».

На цих зборах більшістю голосів було прийнято рішення про звільнення з посади директора товариства ОСОБА_2 з 15 квітня 2015 року та про призначення директором товариства ОСОБА_3

Відповідно до наказу № 14 від 16 квітня 2015 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов'язків директора ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» на підставі рішення загальних зборів товариства.

Наказом № 15 від 16 квітня 2015 року ОСОБА_3, як директор, звільнив позивача з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» з 16 квітня 2015 року на підставі того ж таки рішення загальних зборів ТОВ «ГРІН-ТЕРРА».

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням термінів її виплати, а також заборгованості з використання коштів, виданих під звіт, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем такі вимоги не доведені, а надані представником відповідача копії первинної бухгалтерської документації свідчать про відсутність будь-якого боргу перед позивачем. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог і з тих підстав, що для встановлення певного факту чи його відсутності потрібні спеціальні знання, якими суд не володіє і не вправі брати на себе обов'язки та права експерта, а сторони клопотання про призначення експертизи не заявляли.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці»).

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст..116КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» згідно з положенням частини першої ст. 2 якого компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації розраховується шляхом множення нарахованої заробітної плати на індекс інфляції за період затримки виплати.

Установлено, що ОСОБА_2 працював у ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» на посаді директора з 16 липня 2007 року по 16 квітня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 вказував, що відповідач заборгував йому заробітну плату за період з листопада 2011 року по червень 2014 року (включно).

У спірний період нарахована ОСОБА_2 заробітна плата складала 4097 грн. щомісяця. Відповідачем розмір нарахованої ОСОБА_2 заробітної плати не заперечувався.

За листопад 2011 року, грудень 2011 року, нарахована ОСОБА_2 заробітна плата, отримана останнім у вересні 2014 року ( а.с.72,73) З нарахованої позивачу заробітної плати за 2012 рік останній отримав частину заробітної плати за травень, листопада 2012 року та заробітну плату за червень 2012 року - у грудні 2014 року.

Таким чином, заборгованість із заробітної плати за спірний період складає 113757 грн.11 коп.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, представник відповідача посилався на те, що вимоги позивача спростовуються звітами 1-ДФ та звітами ЕСВ, а також відомостями по нарахуванню та виплаті заробітної плати, приходними та видатковими ордерами.

Проте, надані представником відповідача документи не підтверджують отримання позивачем заробітної плати за вказаний період часу, оскільки в цих документах відсутній підпис ОСОБА_2 про отримання коштів. Саме по собі зазначення у звітах про суми нарахованої та виплаченої заробітної плати не дають підстав уважати, що позивачем заробітна плата отримувалася.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог в частині заборгованості по заробітній платі не відповідає встановленим обставинам.

Посилання представника відповідача на розкрадання ОСОБА_2 коштів з підприємства, не передання останнім первинної бухгалтерської документації, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати, а є предметом самостійного позову..

Оскільки існує заборгованість по заробітній платі, ОСОБА_2 вправі вимагати стягнення компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»

Позивачем відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, вірно розрахована сума компенсації , яка складає 84408 грн.37 коп..

За таких обставин рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ТОВ «ГРІН-ТЕРРА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині безпідставності висновків суду щодо недоведеності позивачем вимог про стягнення заборгованості з використання товариством коштів, отриманих від ОСОБА_2 під звіт, то в цій частині доводи є необґрунтованими і не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

Суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 1 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати і ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 113757 грн. 11 коп., компенсацію з втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 84408 грн.37 коп., а всього 198165 грн.48 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» про стягнення заборгованості з використання коштів, виданих під звіт, - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРІН-ТЕРРА» на користь держави судовий збір в сумі 1981 грн.65 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 7 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус