Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2526/17
Провадження № 2/553/181/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18.01.2018 рокум. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіна Є.В.,
при секретарі - Остапченко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання,-
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такаю, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання, в якому вказує, що на підставі договору дарування від 27 серпня 2003 року є власником житлового будинку за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а. У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_3, який в 2010 році добровільно виїхав з будинку, з того часу в будинку не проживає, участі в його утриманні не бере, на даний час постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 69-а по вул. Кармелюка в м. Полтаві та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_4 не з'явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи повідомлялася судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання та фактичним місцем проживання, зазначеним позивачем у позовній заяві, у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27 серпня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 4600, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та постійно проживає в належному їй будинку, в якому до 2010 року проживав також і відповідач ОСОБА_2, який є сином позивачки, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до цього часу, що підтверджується записами домової книги на вказане домоволодіння.
З 2010 року ОСОБА_2 за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а, не проживає, участі в утриманні вказаного житла не бере, оскільки добровільно виїхав на інше постійне місце проживання та мешкає за адресою: м. Полтава, вул. Славна, 7.
Згідно довідки Обєднання власників з управління, утримання, використання майна індивідуальної забудови в с. Гожули, яке перебуває у загальному користуванні б/н від 02.09.2017 року за адресою: м. Полтава, вул. Славн, 7, фактично проживає на даний момент ОСОБА_2, 08.11.1980 року (він є онуком власниці будинку ОСОБА_6, 79 років, яка померла в жовтні 2016 року, на його користь складений заповіт зареєстрований в Другій нотаріальній конторі), але в даному будинку він на даний момент не зареєстрований.
Відповідно до довідки, виданої головою селищного комітету с. Вороніна Ленінського району м. Полтави № 138 від 20.10.2017 року, ОСОБА_2, 08.11.1980 року народення, фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 2010 року і на даний час.
Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, за цією адресою не проживає більше шести років без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою її власнику, позивачу по справі ОСОБА_1, яка вимушена здійснювати оплату комунальних послуг за вказану особу та не може вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації за адресою: м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а, суд виходить з наступного.
В ст. ст. 7, 8 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобовязана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Разом з тим, судом достовірно встановлено, що приводом для звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовом про зняття ОСОБА_2 з реєстрації в будинку № 69-а по вулиці Кармелюка в місті Полтава стала наявність реєстрації відповідача в будинку, який належить позивачу, й невиконання ним вищенаведених вимог чинного законодавства щодо зняття з реєстраційного обліку шляхом подання відповідної особистої заяви до відповідного органу реєстрації.
З огляду на вищенаведене, беручи до уваги той факт, що підставою для зняття особи з реєстрації за певною адресою може стати, зокрема, рішення суду про визнання цієї особи такою, що втратила право корстування житловим приміщенням, й суд дійшов висновку про обгрунтованість і необхідність задоволення відповідних позовних вимог ОСОБА_1, а зняття відповідача з реєстрації можливо шляхом подання судового рішення до органу реєстрації місця проживання фізичних осіб, а також зважаючи на недоведеність існування спору з питання зняття відповідача з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність відповідних позовних вимог та вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання м. Полтава, вул. Кармелюка, 69-а, ІПН НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання - м. Полтава, вул. Славна, 7) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком № 69-а по вулиці Кармелюка в місті Полтава.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Апеляційного суду Полтавської області апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_7