Справа № 174/651/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Данилюк Т.М.,

за участі секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить в порядку захисту її прав споживача, визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2887 вчинений 20.11.2016 року.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що 27.05.2013 року, вона уклала договір споживчого кредиту № 967126 з АТ «ОСОБА_4 Капітал» правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк». Відповідно до умов вказаного договору вона отримала кредит у розмірі 27000 грн. До 25.06.2014 року, вона сплатила на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» частину коштів в рахунок повернення споживчого кредиту, після чого виплати по договору припинила. Таким чином з 25.06.2014 року, вона ніяких платежів 25.06.2014р., в рахунок повернення кредиту не проводила.

В квітні 2018 року, з неї за місцем її роботи були утримані кошти з її заробітної плати, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження. Після її звернення до третьої особи, вона отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2018 року ВП № 55748907, згідно якої було відкрите виконавче провадження про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» боргу у розмірі 13311,07 грн. на підставі виконавчого напису № 2887 вчиненого 20.11.2016 року, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

Вважає, що виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 967126 від 27.05.2013 року, за період з 07.11.2006 року по 07.11.2017 року у сумі 13311,07 грн., вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999р., а саме спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності вимоги, а також після сплину встановлених строків.

Також зазначає, що на правовідносини, які виникли між нею та відповідачами, поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживача». Відповідно до ч.7 ст. 11 цього закону кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Це положення стосується позасудової вимоги, в тому числі щодо вчинення виконавчого напису і є підставою, для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Тобто ПАТ «Перший Український міжнародний банк» порушив її права споживача, звертаючись поза строком позовної давності із заявою для виготовлення виконавчого напису до приватного нотаріуса по стягненню заборгованості за кредитом, оскільки звернення по поверненню кредиту поза строком позовної давності вже є спірним питанням.

Ухвалою від 03.09.2018 року, було відкрито загальне позовне провадження по даній справі та запропоновано відповідачам подати відзив на позов з доказами його обґрунтування. Копію ухвали та копію позовної заяви із додатками було надіслано відповідачам за адресою їх реєстрації.

У визначений в ухвалі строк відповідачами відзив не подано.

Ухвалою від 31.10.2018 року, було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, завірені копії всіх документів, на підставі яких нею було вчинено спірний виконавчий напис від 20.11.2018р., закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Інших заяв та клопотань сторони не подавали.

Позивач та її представник, в судове засідання не зявилися, однак надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач - ПАТ «Перший Український міжнародний банк», у судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надавав.

Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Разом з цим були направлені, копія виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи 27 травня 2013 року, між позивачем та відповідачем було укладено договір споживчого кредиту № 7126 від 27.05.2013 р. на отримання платіжної картки (а.с.6.)

13.11.2017 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк», звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, з заявою про вчинення виконавчого напису для стягнення боргу з ОСОБА_1, у розмірі 13311,07 грн. за кредитним договором № 7126 від 27.05.2013 р. (а.с.92).

Відповідно до виписки з розрахунку заборгованості за договором сума боргу станом на 13.11.2017 року складає 13311,07 грн. ( а.с. 93).

20.11.2017 року за зверненням ПАТ « Перший Український міжнародний банк» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, було вчинено виконавчий напис № 2887, про стягнення з ОСОБА_1, грошових коштів в сумі 13311,07 грн. за кредитним договором № 7126 від 27.05.2013 р. на користь ПАТ « Перший Український міжнародний банк» (а.с.67).

Виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: копії заяви ПАТ «Перший Український міжнародний банк», копії довіреності ПАТ «Перший Український міжнародний банк», копій установчих документів ПАТ «Перший Український міжнародний банк», копії витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ПАТ «Перший Український міжнародний банк», копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № 7126 від 27.05.2013 р., виписки з розрахунку заборгованості за договором та копії пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) (а.с.69-97).

Постановою від 08.02.2018 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження за №55748907 з виконання виконавчого напису № 2887 виданого 20.11.2017 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» боргу у розмірі 13311,07 грн. (а.с. 4).

В свою чергу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України).

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом п.3.2 Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Стаття ст. 89 Закону України «Про нотаріат», визначає, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

У постанові ВСУ № 6-1926цс14 від 04 листопада 2015 року сформульована така правова позиція: «За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

У свою чергу, з наданих нотаріусом документів, які слугували підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису, вбачається, що нотаріусом порушена дана норма, оскільки відсутній оригінал кредитного договору, а виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості не містить строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто, всупереч діючому законодавству, нотаріус не перевірив, чи стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, а надані нотаріусу документи, не могли слугувати підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Окрім того, при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобовязаний перевірити чи предявлена вимога у межах встановленого законом строку давності. Як вбачається, з наявної в матеріалах справи виписки з рахунку боржника ОСОБА_1, в ній не зазначено коли остання здійснювала платіж, але з її слів останній платіж вона здійснювала до 25.06.2014 року. Отже, за змістом ст.261 ЦК України перебіг трирічного строку давності почався для Банку щонайменше з червня 2014 року, проте він звернувся із заявою про видачу виконавчого напису лише 13.11.2017 року, тобто поза межами вказаного строку, в свою чергу, відповідачами не надано документів на підтвердження факту збільшення строку позовної давності, яка згідно вимог ч.1ст. 259 ЦК України, може бути збільшена за домовленістю сторін, а Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Разом з тим, при вирішенні даного спору, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживача» на які посилається в своєму позові позивач, так відповідно до ст. 11 Закон України «Про захист прав споживачів» закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 р.(зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. № 15) звернуто увагу судів, що до відносин, які регулюються Законом, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

В свою чергу, позовних вимог, спрямованих на захист прав позивача, як споживача фінансових послуг за кредитним договором, у даному позові не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 35 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Пунктом 36 вказаної Постанови передбачено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову ( ч. 1 ст. 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 704,80 грн., які слід стягнути з відповідачів у рівних частках, тобто по 352,40 грн. (з кожного).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256,257,261 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 2,10,76-81,133, 141,247,263-265, 273,354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_3, про захист прав споживача шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2887, вчинений 20.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» як з боржника за кредитним договором № 7126 від 27.05.2013 року укладеним нею та АТ «ОСОБА_4 Капітал» правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» за період з 07.11.2016 року по 07.11.2017 року в розмірі 13311,07 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат 352,40 грн.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5