Справа № 266/4906/18
Провадження № 2/266/1040/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2018 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" про стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що перебуває у трудових відносинах із відповідачем. Так, 11.03.2015 року його було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період, у зв`язку із чим увільнено від роботи з дати призову на період проходження військової служби. Починаючи з 11.03.2015 року по теперішній час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Донецько-Луганського регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України. Після мобілізації відповідачем була нарахована позивачу компенсація середнього заробітку у розмірі 26,95 гривень за робочу годину із розрахунку за два попередні місяці, що передували мобілізації, тобто січень 2015 року лютий 2015 року. Після мобілізації посадовий оклад позивача неодноразово підвищувався, проте заробітна плата відповідачем не була відкоригована та сума недоплаченої заробітної плати становить 79682,29 гривень. До того ж зазначив, що у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати він має право на компенсацію втрати частини доходів, яка складає 10368,56 гривень. Також зазначив, що йому була завдана моральна шкода у зв`язку із недоплатою суми збереженого середнього заробітку, яку він оцінює за весь період часу у розмірі 19500,00 гривень. Просив суд визнати протиправними дії ТОВ "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" щодо здійснення нарахування та виплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 26,95 гривень за робочу годину; стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 79682,29 гривень, суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 10368,56 гривень, суму моральної шкоди у розмірі 19500,00 гривень.

Відповідно до ухвали суду від 28.08.2018 року по справі відкрито провадження за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позивачу вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити без його участі. У відповіді на відзив зазначив, що попри те, що відповідач є госпрозрахунковим підприємством, то відповідно до діючого законодавства на таких підприємствах коригування заробітної плати на інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Тобто норми законодавства передбачають можливість госпрозрахункового підприємства у випадках скрутного фінансово стану дещо зменшити коефіцієнт коригування, але не позбавляє ці підприємства від коригування. Якщо підвищення тарифних ставок на підприємстві відбулося в 1,7 разу, але підприємство не має можливості провести коригування середньої заробітної плати на коефіцієнт 1,7, необхідно здійснити аналіз наявних фінансових можливостей підприємства на проведення коригування, видати наказ про застосування коефіцієнта нижчого, наприклад коефіцієнта 1,5 чи 1,3 тощо. Такий наказ має бути погоджений із профспілковим комітетом підприємства або з іншим уповноваженим на представництво трудового колективу органом. Таким чином відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження скрутного фінансового стану і прийняття у зв`язку з цим відповідного наказу (розпорядження) про зменшення коефіцієнту коригування середньої заробітної плати, погодженого із профспілковим органом. До того ж зазначив, що підприємство не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Вважає твердження відповідача про те, що він звільнений від обов`язку від коригування середнього заробітку відповідно до п. 10 Порядку № 100, так як підвищення посадових окладів відбувалось за самостійним рішенням роботодавця, а не за рішенням передбаченим у колективному договорі або відповідно до актів законодавства, є незаконним і необґрунтованим. Просив суд його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Судовим повідомленням, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному порядку.

Так, представник відповідача Кирильченко Д.С., який діє на підставі довіреності, надіслав на адресу суду заперечення проти позову ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що дійсно позивача було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 11.03.2015 року. Заробітна плата позивача розраховувалась згідно вимог зазначених пунктів, за два календарних місяці, що передували даті події, складала 26,94 гривень за робочу годину, а саме січень 2015 року лютий 2015 року. Також, п. 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішенням, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Також зазначив, що до спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем потрібно застосовувати саме ці вимоги Порядку, оскільки відповідач не є державним підприємством, не має жодної державної частки у статутному капіталі, не отримує дотацій з державного бюджету, тому, всі підвищення заробітної плати на підприємстві, та адаптації середнього заробітку здійснюються тільки за видами виплат, пов`язаними з виробничою необхідністю. Збереження середнього заробітку робітникам, що не задіяні у виробничому процесі, здійснювалась без врахування підвищуючого коефіцієнту. Тобто розрахунок позивача, приведений у позовній заяві, не може бути застосовано до спірних правовідносин, та не відповідає дійсності. Підприємство не має фінансових можливостей для коригування заробітної плати та інших виплат особам, що отримують середній заробіток фактично не виконуючи трудові обов`язки. До того ж, відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 17.07.2003 року за № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" до об`єктів індексації, визначених у пункті 2 не відноситься, в тому числі і виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати, а тому індексація середньої заробітної плати позивача відповідачем не здійснювалась. Середня заробітна плата сплачувалась позивачу у повному обсязі, щомісячно у відповідності до графіку виплати заробітної плати,затвердженого на підприємстві. Оскільки підстави вважати, що з боку відповідача була відсутня недоплата, тому є безпідставними й вимоги позивача щодо порушення строків виплати. Стосовно позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди зазначив, що така шкода відшкодовується за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин. При цьому позивач пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. На підставі вищевикладеного просив суд у задоволенні позовної заяви позивача ОСОБА_1 відмовити.

У відповіді на відзив позивача представник відповідача Кирильченко Д.С., який діє на підставі довіреності зазначив, що коригування заробітної плати на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом. Індексація відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 17.07.2003 року за № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відноситься, в тому, числі виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати. Саме тому індексація середньої заробітної плати позивача відповідачем не здійснювалась. Також вважав, що наданий розрахунок позивача є некоректним та містить помилки. Звернув увагу суду на те, що в березні 2018 року керівництвом підприємства, з урахуванням фінансових можливостей, було прийняте рішення про збільшення заробітної плати всім категоріям працівників. Зокрема, з 01.04.2018 року до посадового окладу позивача було застосовано коефіцієнт 1,1 тобто із зазначеного періоду позивач отримував збільшену заробітну плату. До того ж, з урахуванням фінансових можливостей підприємства керівництвом було прийнято рішення про здійснення корегувань та донарахування на загальну суму 9304,49 гривень. Зазначені грошові кошти було перераховано позивачеві на зарплатний рахунок 07.08.2018 року, тобто до звернення позивача до суду. На підставі вищевикладеного вважав, що всі виплати позивачу здійснювались у відповідності до діючого законодавства України, а тому позовна заява не має правових підстав, у зв`язку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за необґрунтованістю та відсутністю підстав.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що позивач перебуває у трудових відносинах із відповідачем з 02.10.2013 року по даний час, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення від 10 березня 2015 року № 1055 ОСОБА_1 з 11 березня 2015 року призвано на військову службу до в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу № 41-к від 10.03.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод", ОСОБА_1 , котельника 6 розряду, увільнено від виконання покладених на нього обов`язків, з дати призову 11.03.2015 року на період проходження ним військової служби та направлено до Збройних Сил України для проходження військової служби по призову на час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , на підставі ч. 3 ст. 119 КЗпП України збережено за ним місце роботи та середній заробіток на час служби у ЗСУ по призову на час мобілізації, та не більше одного року. (а.с.28)

Наказом № 55-к від 01.03.2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" в пункт 2 наказу № 41-к від 10.03.2015 року "Про направлення на військову службу у зв`язку із призовом на час мобілізації" слова "але не більше одного року" замінено словами "на строк до закінчення особового періоду або до дня фактичної демобілізації". (а.с.29)

Відповідно до контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, укладеному між Начальником Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України Чорнопіщуком І.М. та військовослужбовцем ОСОБА_1 , останній прийняв умови контракту, строком укладення на три роки, з 10.04.2017 року по 09.04.2020 року. (а.с.17-18)

Позивач проходить військову службу і на даний час, що не заперечувалося сторонами у справі.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суму невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 79682,29 гривень, суд зазначає наступне.

З наданим розрахунком відповідача про суму збереженої середньогодинної заробітної плати ОСОБА_1 , суд не погодився та обрахував самостійно, тож збережена середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 26,95 гривень (з урахуванням математичних правил округлення), виходячи із розрахунку за два попередні місяці роботи, тобто січень 2015 року та лютий 2015 року, що передували призову.

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами у справі, то після призову ОСОБА_1 на військову службу, відповідач неодноразово збільшував посадовий оклад позивачу, а саме: з 01.04.2015 року 4015,00 гривень, з 01.06.2016 року 4220,00 гривень, з 01.10.2016 року 4435,00 гривень, з 01.06.2017 року 5100,00 гривень, з 01.10.2017 року 5355,00 гривень, з 01.04.2018 року 5890,00 гривень.

Відповідач в своїх заперечення проти позову посилався на те, що підвищення посадових окладів на підприємстві відбулося, проте на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Вважав, що до спірних правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем потрібно застосовувати саме ч. 1 п. 10 Порядку № 100, оскільки відповідач не є державним підприємством, не має жодної державної частки у статутному капіталі, не отримує дотацій з державного бюджету, тому, всі підвищення заробітної плати на підприємстві, та адаптації середнього заробітку здійснюються тільки за видами виплат, пов`язаними з виробничою необхідністю. Збереження середнього заробітку робітникам, що не задіяні у виробничому процесі, здійснювалась без врахування підвищуючого коефіцієнту.

Проте такі твердження суду не приймає до уваги, з огляду на таке.

За змістом ч. 3 ст.94 КЗпП України питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Статтею 4 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про оплату праці" організація оплати праці здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів. Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України "Про оплату праці" договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом (ч.1 ст.15 Закону № 108/95-ВР).

Згідно ч.3 ст.119 КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики від 03 серпня 2005 року № 18-441-1 коефіцієнт на який необхідно прокоригувати виплати, що включаються при обчисленні середньої заробітної плати, розраховується шляхом ділення тарифної ставки (окладу), встановлено працівнику після підвищення, на тарифну ставку (оклад), яку він мав до підвищення.

Суми середнього заробітку, які зберігаються за вищезазначеними працівниками, розраховуються згідно з положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. № 100 (далі Порядок № 100). Суми середнього заробітку не враховуються до заробітної плати для забезпечення її мінімального рівня.

Аналогічна позиція викладена в листі Міністерства праці та соціальної політики України від 04.04.2006 р. №266/13/84-06 щодо коригування середньої заробітної плати, яка зберігається за відрядженим працівником.

За змістом п.2, п.10 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Отже, на госпрозрахункових підприємствах коригування заробітної плати провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Зазначена норма передбачає можливість госпрозрахункового підприємства у випадку скрутного фінансового стану дещо зменшити коефіцієнт коригування, але не позбавляє ці підприємства від коригування.

Тобто, в порушенні вимог законодавства відповідні відповідачем коригування заробітної плати ОСОБА_1 у розрахунковому періоді, протягом якого за ним зберігався середній заробіток не проводилось.

З урахуванням неодноразово підвищення окладу позивача, суд перевіряючи розрахунок виконаний позивачем, з яким не погоджується та обраховує його наступним чином.

Так, з 01.04.2015 року підвищено оклад позивача до 4015,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 4015,00 / 3210,00 = 1,25078.
Збережений середньогодинний заробіток 26,95 гривень х 1,25078 = 33,71 гривень, тобто з 01.04.2015 року - 33,71 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
Таким чином, сума недоплати за квітень 2015 року становить 1129,45 гривень (167,00 год. х 33,71 = 5629,57 гривень 4500,12 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за травень 2015 року становить 992,17 гривень (147,10 год. х 33,71 = 4958,74 гривень 3966,57 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за червень 2015 року становить 1224,81 гривень (181,10 год. х 33,71 = 6104,88 гривень 4880,07 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за липень 2015 року становить 1148,40 гривень (170,20 год. х 33,71 = 5737,44 гривень 4589,04 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за серпень 2015 року становить 1074,67 гривень (158,90 год. х 33,71 = 5356,52 гривень 4281,85 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за вересень 2015 року становить 1228,19 гривень (181,60 год. х 33,71 = 6121,73 гривень 4893,54 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за жовтень 2015 року становить 1074,67 гривень (158,90 год. х 33,71 = 5356,52 гривень 4281,85 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за листопад 2015 року становить 1151,22 гривень (170,30 год. х 33,71 = 5740,81 гривень 4589,59 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за грудень 2015 року становить 1227,61 гривень (181,60 год. х 33,71 = 6121,73 гривень 4894,12 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за січень 2016 року становить 1078,86 гривень (159,36 год. х 33,71 = 5372,02 гривень 4293,16 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за лютий 2016 року становить 1155,64 гривень (170,70 год. х 33,71 = 5754,30 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за березень 2016 року становить 1078,60 гривень (159,32 год. х 33,71 = 5370,68 гривень 4292,08 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за квітень 2016 року становить 1155,64 гривень (170,70 год. х 33,71 = 5754,30 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за травень 2016 року становить 1155,64 гривень (170,70 год. х 33,71 = 5754,30 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем).

Так, з 01.06.2016 року підвищено оклад позивача до 4220,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 4220,00 / 4015,00 = 1,0510.
Збережений середньогодинний заробіток 33,71 гривень х 1,0510 = 35,43 гривень, тобто з 01.06.2016 року - 35,43 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
сума недоплати за червень 2016 року становить 1159,74 гривень (136,60 год. х 35,43 = 4839,74 гривень 3680,00 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за липень 2016 року становить 1546,03 гривень (182,10 год. х 35,43 = 6451,80 гривень 4905,77 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за серпень 2016 року становить 1546,03 гривень (182,10 год. х 35,43 = 6451,80 гривень 4905,77 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за вересень 2016 року становить 1352,63 гривень (159,32 год. х 35,43 = 5644,71 гривень 4292,08 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

З 01.10.2016 року підвищено оклад позивача до 4435,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 4435,00 / 4220,00 = 1,0509.
Збережений середньогодинний заробіток 35,43 гривень х 1,0509 = 37,23 гривень, тобто з 01.10.2016 року - 37,23 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
сума недоплати за жовтень 2016 року становить 1756,50 гривень (170,70 год. х 37,23 = 6355,16 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за листопад 2016 року становить 1756,50 гривень (170,70 год. х 37,23 = 6355,16 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за грудень 2016 року становить 1756,50 гривень (170,70 год. х 37,23 = 6355,16 гривень 4598,66 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за січень 2017 року становить 1731,81 гривень (168,30 год. х 37,23 = 6265,81 гривень 4534,00 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за лютий 2017 року становить 1616,35 гривень (157,08 год. х 37,23 = 5848,09 гривень 4231,74 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за березень 2017 року становить 1893,36 гривень (184,00 год. х 37,23 = 6850,32 гривень 4956,96 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за квітень 2017 року становить 1656,69 гривень (161,00 год. х 37,23 = 5994,03 гривень 4337,34 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за травень 2017 року становить 1893,36 гривень (184,00 год. х 37,23 = 6850,32 гривень 4956,96 (фактично отримана заробітна плата позивачем).

З 01.06.2017 року підвищено оклад позивача до 5100,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 5100,00 / 4435,00 = 1,14994.
Збережений середньогодинний заробіток 37,23 гривень х 1,14994 = 42,81 гривень, тобто з 01.06.2017 року - 42,81 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
сума недоплати за червень 2017 року становить 2737,58 гривень (172,50 год. х 42,81 = 7384,73 гривень 4647,15 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за липень 2017 року становить 2737,58 гривень (172,50 год. х 42,81 = 7384,73 гривень 4647,15 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за серпень 2017 року становить 2920,08 гривень (184,00 год. х 42,81 = 7877,04 гривень 4956,96 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за вересень 2017 року становить 2737,58 гривень (172,50 год. х 42,81 = 7384,73 гривень 4647,15 (фактично отримана заробітна плата позивачем).

З 01.10.2017 року підвищено оклад позивача до 5355,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 5355,00 / 5100,00 = 1,05.
Збережений середньогодинний заробіток 42,81 гривень х 1,05= 44,95 гривень, тобто з 01.10.2017 року - 44,95 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
сума недоплати за жовтень 2017 року становить 3106,73 гривень (172,50 год. х 44,95 = 7753,88 гривень 4647,15 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за листопад 2017 року становить 3313,84 гривень (184,00 год. х 44,95 = 8270,80 гривень 4956,96 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за грудень 2017 року становить 3106,73 гривень (172,50 год. х 44,95 = 7753,88 гривень 4647,15 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за січень 2018 року становить 2899,61 гривень (161,00 год. х 44,95 = 7236,95 гривень 4337,34 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за лютий 2018 року становить 2899,61 гривень (161,00 год. х 44,95 = 7236,95 гривень 4337,34 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за березень 2018 року становить 3313,84 гривень (184,00 год. х 44,95 = 8270,80 гривень 4956,96 (фактично отримана заробітна плата позивачем).

З 01.04.2018 року підвищено оклад позивача до 5890,00 гривень, з урахуванням положень листа Міністерства соціальної політики України за № 1491/13/8416 від 27.10.2016 року, коефіцієнт коригування становить: 5890,00 / 5355,00 = 1,0999.
Збережений середньогодинний заробіток 44,95 гривень х 1,0999= 49,44 гривень, тобто з 01.04.2018 року - 49,44 гривень є відкоригований середньогодинний заробіток позивача.
сума недоплати за квітень 2018 року становить 3416,53 гривень (172,50 год. х 49,44 = 8528,40 гривень 5111,87 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за травень 2018 року становить 3416,53 гривень (172,50 год. х 49,44 = 8528,40 гривень 5111,87 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за червень 2018 року становить 3645,04 гривень (184,00 год. х 49,44 = 9096,96 гривень 5451,92 (фактично отримана заробітна плата позивачем);

сума недоплати за липень 2018 року становить 3417,22 гривень (172,50 год. х 49,44 = 8528,40 гривень 5111,18 (фактично отримана заробітна плата позивачем).

Таким чином, загальна сума невиплаченого середнього заробітку ОСОБА_1 за період з квітня 2015 року по липень 2018 року складає 79209,57 гривень.

При цьому, суд враховує той факт, що відповідачем у серпні 2018 року була частково донарахована позивачу ОСОБА_1 сума коригувань у розмірі 11574,95 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком наданим відповідачем.

З огляду на це, стягненню підлягає сума невиплаченого середнього заробітку за відрахуванням частково донарахованої суми, тобто 79209,54-11574,95, що становить 67634,59 гривень, а тому в цій частині позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення, суд одночасно задовольняє позовні вимоги про визнання протиправними дії ТОВ "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" щодо здійснення нарахування та виплати середньої заробітної плати ОСОБА_2 за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 26,95 гривень за робочу годину.

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 10368,56 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно статті 1 Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статтями 2,3 Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159) відтворюють положення Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та пункті 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив у постанові від 19 грудня 2011 року (справа N 6-58цс11), а також у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року (справа № 21-2003а16).

Суд, перевіряючи правильність розрахунку позивача щодо суми компенсації, не погоджується із вказаним розрахунком, а тому проводить його самостійно, починаючи з квітня 2015 року по липень 2018 року включно.

Згідно із даними Держкомстату підсумковий індекс інфляції в наступних періодах складає: квітень 2015 року липень 2018 року 138,58%; травень 2015 року липень 2018 року 135,60%; червень 2015 року липень 2018 року 135,06%; липень 2015 року липень 2018 року 136,43%; серпень 2015 року липень 2018 року 137,53%; вересень 2015 року липень 2018 року 134,44%; жовтень 2015 року липень 2018 року 136,21%; листопад 2015 року липень 2018 року 133,54%; грудень 2015 року липень 2018 року 132,61%; січень 2016 року липень 2018 року 131,43%; лютий 2016 року - липень 2018 року 131,96%; березень 2016 року - липень 2018 року 130,65%; квітень 2016 року - липень 2018 року 126,23%; травень 2016 року - липень 2018 року 124,86%; червень 2016 року - липень 2018 року 125,11%; липень 2016 року - липень 2018 року 125,24%; серпень 2016 року - липень 2018 року 125,62%; вересень 2016 року - липень 2018 року 123,40%; жовтень 2016 року - липень 2018 року 120,04%; листопад 2016 року - липень 2018 року 117,92%; грудень 2016 року - липень 2018 року 116,87%; січень 2017 року - липень 2018 року 115,60%; лютий 2017 року - липень 2018 року 114,44%; березень 2017 року - липень 2018 року 112,42%; квітень 2017 року - липень 2018 року 111,42%; травень 2017 року - липень 2018 року 109,99%; червень 2017 року - липень 2018 року 108,26%; липень 2017 року - липень 2018 року 108,04%; серпень 2017 року - липень 2018 року 108,15%; вересень 2017 року - липень 2018 року 106,03%; жовтень 2017 року - липень 2018 року 104,77%; листопад 2017 року - липень 2018 року 103,84%; грудень 2017 року - липень 2018 року 102,81%; січень 2018 року - липень 2018 року 101,29%; лютий 2018 року - липень 2018 року 100,39%; березень 2018 року - липень 2018 року 99,3%; квітень 2018 року - липень 2018 року 99,3%; травень 2018 року - липень 2018 року 99,3%; червень 2018 року - липень 2018 року 99,3%; липень 2018 року - липень 2018 року 100,0%.

Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів обраховується наступним чином:

-квітень 2015 року липень 2018 року 138,58% х 1129,45 гривень (сума недоплати за квітень 2015 року), що дорівнює 1565,19 гривень (сума недоплати за квітень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 435,74 гривень;

-травень 2015 року липень 2018 року 135,60% х 992,17 гривень (сума недоплати за травень 2015 року), що дорівнює 1345,38 гривень (сума недоплати за травень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 353,21 гривень;

-червень 2015 року липень 2018 року 135,06% х 1224,81 гривень (сума недоплати за червень 2015 року), що дорівнює 1654,22 гривень (сума недоплати за червень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 429,41 гривень;

-липень 2015 року липень 2018 року 136,43% х 1148,40 гривень (сума недоплати за липень 2015 року), що дорівнює 1566,76 гривень (сума недоплати за липень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 418,36 гривень;

-серпень 2015 року липень 2018 року 137,53% х 1074,67 гривень (сума недоплати за серпень 2015 року), що дорівнює 1477,99 гривень (сума недоплати за серпень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 403,32 гривень;

-вересень 2015 року липень 2018 року 134,44% х 1228,19 гривень (сума недоплати за вересень 2015 року), що дорівнює 1651,17 гривень (сума недоплати за вересень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 422,98 гривень;

-жовтень 2015 року липень 2018 року 136,21% х 1074,67 гривень (сума недоплати за жовтень 2015 року), що дорівнює 1463,80 гривень (сума недоплати за жовтень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 389,13 гривень;

-листопад 2015 року липень 2018 року 133,54% х 1151,22 гривень (сума недоплати за листопад 2015 року), що дорівнює 1537,33 гривень (сума недоплати за листопад 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 386,11 гривень;

-грудень 2015 року липень 2018 року 132,61% х 1227,61 гривень (сума недоплати за грудень 2015 року), що дорівнює 1627,93 гривень (сума недоплати за грудень 2015 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 400,32 гривень;

-січень 2016 року липень 2018 року 131,43% х 1078,86 гривень (сума недоплати за січень 2016 року), що дорівнює 1417,94 гривень (сума недоплати за січень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 339,08 гривень;

-лютий 2016 року - липень 2018 року 131,96% х 1155,64 гривень (сума недоплати за лютий 2016 року), що дорівнює 1524,98 гривень (сума недоплати за лютий 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 369,34 гривень;

-березень 2016 року - липень 2018 року 130,65% х 1078,60 гривень (сума недоплати за березень 2016 року), що дорівнює 1409,19 гривень (сума недоплати за березень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 330,59 гривень;

-квітень 2016 року - липень 2018 року 126,23% х 1155,64 гривень (сума недоплати за квітень 2016 року), що дорівнює 1458,76 гривень (сума недоплати за квітень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 303,12 гривень;

-травень 2016 року - липень 2018 року 124,86% х 1155,64 гривень (сума недоплати за травень 2016 року), що дорівнює 1442,93 гривень (сума недоплати за травень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 287,29 гривень;

-червень 2016 року - липень 2018 року 125,11% х 1159,74 гривень (сума недоплати за червень 2016 року), що дорівнює 1450,95 гривень (сума недоплати за червень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 291,21 гривень;

-липень 2016 року - липень 2018 року 125,24% х 1546,03 гривень (сума недоплати за липень 2016 року), що дорівнює 1936,24 гривень (сума недоплати за липень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 390,21 гривень;

-серпень 2016 року - липень 2018 року 125,62% х 1546,03 гривень (сума недоплати за серпень 2016 року), що дорівнює 1942,12 гривень (сума недоплати за серпень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 396,09 гривень;

-вересень 2016 року - липень 2018 року 123,40% х 1352,63 гривень (сума недоплати за вересень 2016 року), що дорівнює 1669,15 гривень (сума недоплати за вересень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 316,52 гривень;

-жовтень 2016 року - липень 2018 року 120,04% х 1756,50 гривень (сума недоплати за жовтень 2016 року), що дорівнює 2108,50 гривень (сума недоплати за жовтень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 352,00 гривень;

-листопад 2016 року - липень 2018 року 117,92% х 1756,50 гривень (сума недоплати за листопад 2016 року), що дорівнює 2071,26 гривень (сума недоплати за листопад 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 314,76 гривень;

-грудень 2016 року - липень 2018 року 116,87% х 1756,50 гривень (сума недоплати за грудень 2016 року), що дорівнює 2052,82 гривень (сума недоплати за грудень 2016 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 296,32 гривень;

-січень 2017 року - липень 2018 року 115,60% х 1731,81 гривень (сума недоплати за січень 2017 року), що дорівнює 2001,98 гривень (сума недоплати за січень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 270,17 гривень;

-лютий 2017 року - липень 2018 року 114,44% х 1616,35 гривень (сума недоплати за лютий 2017 року), що дорівнює 1849,75 гривень (сума недоплати за лютий 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 233,40 гривень;

-березень 2017 року - липень 2018 року 112,42% х 1893,36 гривень (сума недоплати за березень 2017 року), що дорівнює 2128,52 гривень (сума недоплати за березень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 235,16 гривень;

-квітень 2017 року - липень 2018 року 111,42% х 1656,69 гривень (сума недоплати за квітень 2017 року), що дорівнює 1845,88 гривень (сума недоплати за квітень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 189,19 гривень;

-травень 2017 року - липень 2018 року 109,99% х 1893,36 гривень (сума недоплати за травень 2017 року), що дорівнює 2082,50 гривень (сума недоплати за травень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 189,14 гривень;

-червень 2017 року - липень 2018 року 108,26% х 2737,58 гривень (сума недоплати за червень 2017 року), що дорівнює 2963,70 гривень (сума недоплати за червень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 226,12 гривень;

-липень 2017 року - липень 2018 року 108,04% х 2737,58 гривень (сума недоплати за липень 2017 року), що дорівнює 2957,68 гривень (сума недоплати за липень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 220,10 гривень;

-серпень 2017 року - липень 2018 року 108,15% х 2920,08 гривень (сума недоплати за серпень 2017 року), що дорівнює 3158,06 гривень (сума недоплати за серпень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 237,98 гривень;

-вересень 2017 року - липень 2018 року 106,03% х 2737,58 гривень (сума недоплати за вересень 2017 року), що дорівнює 2902,65 гривень (сума недоплати за вересень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 165,07 гривень;

-жовтень 2017 року - липень 2018 року 104,77% х 3106,73 гривень (сума недоплати за жовтень 2017 року), що дорівнює 3254,92 гривень (сума недоплати за жовтень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 148,19 гривень;

-листопад 2017 року - липень 2018 року 103,84% х 3313,84 гривень (сума недоплати за листопад 2017 року), що дорівнює 3441,09 гривень (сума недоплати за листопад 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 127,25 гривень;

-грудень 2017 року - липень 2018 року 102,81% х 3106,73 гривень (сума недоплати за грудень 2017 року), що дорівнює 3194,02 гривень (сума недоплати за грудень 2017 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 87,29 гривень;

-січень 2018 року - липень 2018 року 101,29% х 2899,61 гривень (сума недоплати за січень 2018 року), що дорівнює 2937,01 гривень (сума недоплати за січень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 37,40 гривень;

-лютий 2018 року - липень 2018 року 100,39% х 2899,61 гривень (сума недоплати за лютий 2018 року), що дорівнює 2910,91 гривень (сума недоплати за лютий 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 11,30 гривень;

-березень 2018 року - липень 2018 року 99,3% х 3313,84 гривень (сума недоплати за березень 2018 року), що дорівнює 3290,64 гривень (сума недоплати за березень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 23,20 гривень;

-квітень 2018 року - липень 2018 року 99,3% х 3416,53 гривень (сума недоплати за квітень 2018 року), що дорівнює 3392,61 гривень (сума недоплати за квітень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 23,92 гривень;

-травень 2018 року - липень 2018 року 99,3% х 3416,53 гривень (сума недоплати за травень 2018 року), що дорівнює 3392,61 гривень (сума недоплати за травень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 23,92 гривень;

-червень 2018 року - липень 2018 року 99,3% х 3645,04 гривень (сума недоплати за червень 2018 року), що дорівнює 3619,52 гривень (сума недоплати за червень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 25,52 гривень;

-липень 2018 року - липень 2018 року 100,0% х 3417,22 гривень (сума недоплати за липень 2018 року), що дорівнює 3417,22 гривень (сума недоплати за липень 2018 року з урахуванням індексу інфляції), а сума компенсації становить 0,00 гривень.

Таким чином, сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з квітня 2015 року по липень 2018 року включно встановить 10099,43 гривень, і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги в цій частині частковому задоволенню, оскільки судом встановлено з боку відповідача порушення строків виплати частини доходу позивача.

Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення суми моральної шкоди у розмірі 19500,00 гривень, то суд виходить з наступного.

За положенням ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, враховуючи тривалість моральних страждань, які виразилися в порушенні прав позивача, який здійснюючи свій обов`язок перебуває на військовій службі, несе військову службу на лінії зіткнення в зоні проведення ООС, протягом тривалого часу не отримував заробітну плату у відповідному розмірі, а тому суд вважає, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень є достатньою сумою для компенсації завданої шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняє частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, оскільки позивача звільнено від сплати, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі передбаченої ставки судового збору за позовні вимоги майнового характеру, відповідно до Закону України "Про судовий збір" у розмірі 777,34 гривень, а також позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 704,80 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4,12,13,76-82,141,258,259,263,264,265,279,354 ЦПК України, ст.ст.94,97,119,237-1 КЗпП України, ст.ст.4,5,14,34 Закону України "Про оплату праці", ст.ст.1,2,3 Закону України "Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" про стягнення середньої заробітної плати, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод" щодо здійснення нарахування та виплати середньої заробітної плати ОСОБА_1 за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 26,95 гривень за робочу годину.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод", , місцезнаходження: 87535, м. Маріуполь, проспект Карпова, 80, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , суму невиплаченої середньої заробітної плати з урахуванням коефіцієнту підвищення за період квітень 2015 року липень 2018 року у розмірі 67634 (шістдесят сім тисяч шістсот тридцять чотири) гривні 59 копійок, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод", , місцезнаходження: 87535, м. Маріуполь, проспект Карпова, 80, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період квітень 2015 року липень 2018 року в розмірі 10099 (десять тисяч дев`яносто дев`ять) гривень 43 копійки, яка визначена без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод", , місцезнаходження: 87535, м. Маріуполь, проспект Карпова, 80, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод", , місцезнаходження: 87535, м. Маріуполь, проспект Карпова, 80, на користь держави судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 777,34 гривень, а також позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 704,80 гривень.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.11.2018 року.

Суддя Д`яченко Д. О.