РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. В позовній заяві позивач вказує, що 21 січня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_5. На час смерті з батьком був зареєстрований та проживав дід позивача по батьковій лінії ОСОБА_6. Після смерті батька в Дніпрорудненській державній нотаріальній конторі Запорізької області була заведена спадкова справа №93 за 2015 рік. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину є позивач син спадкодавця. Інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовилися, подавши відповідні заяви нотаріусу. Заповіту від імені батька позивача сільською радою не посвідчувалося. Позивач постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а померлий ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав з 2008 року за адресою: вул.1 Травня, 290 в с. Балки Василівського району Запорізької області по день смерті. На протязі 6 місяців після його смерті за вказаною адресою постійно проживав з 1937 року та був зареєстрований його батько, та дід позивача ОСОБА_6. На час смерті ОСОБА_5 у шлюбі не перебував, шлюб з матірю позивача було розірвано. 17 лютого 1997 року батько позивача, перебуваючи у шлюбі з матірю позивача ОСОБА_3, купив у ОСОБА_4 житловий будинок по вул. І.Франка, 16 в с. Балки Василівського району Запорізької області за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. Отримати свідоцтво про право на спадщину на належний ОСОБА_5 житловий будинок №16 по вул. І.Франка в с. Балки Василівського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріально, позивач не може, оскільки батько за життя не здійснив державної реєстрації свого права власності у Василівському РБТІ. Вказане було причиною відмови позивачеві нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи вищевикладене, позивач, просить суд визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 21 січня 2015 року, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. І.Франка, 16 в селі Балки Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок А-1, літня кухня Б-1, гараж - В, баня Г, погріб Пг, вбиральня Т, огорожа №1,2; водогін №3.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду заяву із клопотанням розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву із клопотанням розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву із клопотанням розглянути справу за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.200 КПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

В судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2015 року у віці 49 років в с. Балки Василівського району Запорізької області помер батько позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №432223.

На час смерті з батьком був зареєстрований та проживав дід позивача по батьковій лінії ОСОБА_6, що підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради від 13 вересня 2018 року №106.

Після смерті батька в Дніпрорудненській державній нотаріальній конторі Запорізької області була заведена спадкова справа №93 за 2015 рік. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину є син спадкодавця ОСОБА_1 Інші спадкоємці за законом від прийняття спадщини відмовилися, подавши відповідні заяви нотаріусу.

Відповідно до довідки №129 від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 сільської ради заповіту від імені ОСОБА_5 сільською радою не посвідчувалося.

Відповідно до довідки №130 від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_1 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно проживав з 2008 року за адресою: вул. 1 Травня, 290 в с. Балки Василівського району Запорізької області по день смерті. На протязі 6 місяців після його смерті за вказаною адресою постійно проживав з 1937 року та був зареєстрований ОСОБА_6.

На час смерті ОСОБА_5 у шлюбі не перебував.17 лютого 1996 року ОСОБА_5, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3, купив у ОСОБА_4 житловий будинок по вул. І.Франка,16 в с. Балки Василівського району Запорізької області за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на належний померлому житловий будинок №16 по вул. І.Франка в с. Балки Василівського району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу посвідченого нотаріально, позивач не може, оскільки батько за життя не здійснив державної реєстрації свого права власності у Василівському РБТІ. Вказане було причиною відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою в.о. завідувача Василівською державною нотаріальною конторою від 22 серпня 2018 року.

Відповідно до довідки №584 від 17 вересня 2018 року РКП «Василівське БТІ» згідно інвентаризаційної справи станом на 31 грудня 2012 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за колишнім власником ОСОБА_8. ОСОБА_4 після укладання договору купівлі-продажу у 1996 році передав житловий будинок померлому ОСОБА_5

Мати позивачки ОСОБА_9 після смерті батька із заявою про виділ частки майна подружжя до нотаріуса не зверталася та на будинок також не претендує.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

З технічного паспорта на вказаний житловий будинок №16 по вул. І.Франка в с. Балки Василівського району Запорізької області загальною площею 45,2 кв.м., в т.ч. житлової 34,5 кв.м., допоміжної 10,7 кв.м. вбачається, що він та належні до нього господарські будівлі і споруди були збудовані у період з 1950-1990 років.

За нотаріально посвідченим договором померлий ОСОБА_5 купив цей будинок 17 лютого 1996 року. Договір ніким не оспорюється, він фактично виконаний сторонами, що підтверджується випискою з погосподарської книги від 13 вересня 2018 року № 2322 відповідно до якої головою домогосподарства по вул. І.Франка, 16 в с. Балки Василівського району Запорізької області був ОСОБА_5 з 17 лютого 1996 року, тобто з часу укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради Василівського району Запорізької області №276 від 13 вересня 2018 рокуземельна ділянка під будинком площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель не приватизована, перебувала у користування ОСОБА_5, а після його смертю фактично земельною ділянкою користується позивач.

На час купівлі вказаного житлового будинку був чинним ЦК України 1963 року, яким регулювалися правовідносини щодо виникнення права власності на будинок.

Відповідно до ст.100 цього Кодексу в особистій власності громадян міг бути жилий будинок.

Відповідно до ст.227 ч.1 ЦК України ред.1963 р. договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу). Частина 2 цієї ж статті вимагала реєстрації договору купівлі-продажу жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів.

Таким чином, на час укладення ОСОБА_5 договору купівлі-продажу житлового будинку, вказаною нормою діючого на той час ЦК УРСР, було передбачено лише нотаріальне посвідчення такого договору, що було умовою дійсності договору, та реєстрація його у виконавчому комітеті у даному випадку ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання належності майна попередньому власнику або наступних власників повинні вирішуватися в судовому порядку.

Таким чином, факт реєстрації вказаного житлового будинку у виконкомі сільської ради за спадкодавцем та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку, підтверджують право власності на нього ОСОБА_5

Спадкування після смерті батька позивача ОСОБА_1 здійснюється за правилами ЦК України (ред.2003р.). Відповідно до положень діючого ЦК України, а саме ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270 ЦК України він є спадкоємцем першої черги за законом всього майна, яке лишилося після смерті батька, оскільки заповіту батько не складав, а інші спадкоємці першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини, що підтверджується їх заявами у спадковій справі.

Відповідно до абз.2 п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відсутність державної реєстрації права власності батька позивача на вказаний житловий будинок, яка вимагається відповідно до норм діючого ЦК України, а саме ст.ст.209, 210, 334, 380, 381, а також положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оформлених належним чином документів про право власності спадкодавця є перешкодою на теперішній час в оформленні спадщини для позивача в нотаріальній конторі, в реалізації його права, передбаченого ст.1296 ЦК України.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість вказаного житлового будинку становить 63 155 (шістдесят три тисячі сто пятдесят пять) грн.

Земельна ділянка під будинком не приватизована, перебуває на теперішні час у фактичному користуванні позивача. Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель і споруд переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. І.Франка , 16 в селі Балки Василівського району Запорізької області, належав померлому 21 січня 2015 року ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2; 71630 Запорізька область Василівський район с. Балки вул. Франка б.16; ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: вул. І.Франка , 16 в селі Балки Василівського району Запорізької області, а саме: житловий будинок А-1, літня кухня Б-1, гараж- В, баня Г, погріб Пг, вбиральня Т, огорожа №1,2; водогін №3 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 21 січня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик