Ухвала

05 травня 2018 року

місто Київ

справа № 345/4319/17

провадження № 61-21590ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих порушенням грошового зобов'язання,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на його користь 5 279, 69 грн інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 грудня 2017 року відкрито провадження у справі, вирішено питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у зв'язку із малозначністю спору.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з відповідачів на користь позивача 5 279, 69 грн майнової шкоди за порушення грошового зобов'язання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій 19 березня 2018 року до Верховного Суду касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Спір у цій справі є малозначним у силу вимог частини шостої статті 19 ЦПК України, що встановлено судом першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження у справі та призначення до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційна скарга не містить посилання на винятки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив, заявник їх наявність не обґрунтував.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету МіністрівРади Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

Оскільки оскаржувані заявником рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2018 року ухвалені у малозначній справі й не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховний Суд не встановив підстав визнати такими, що стосуються цієї цивільної справи та мають значення для її правильного вирішення доводи касаційної скарги щодо незаконного проживання ОСОБА_2 у квартирі заявника, користування власністю та завдання цим збитків відповідачам. Такі аргументи не стосуються предмету цього спору у цій справі та можуть бути предметом розгляду в окремому позовному провадженні.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих порушенням грошового зобов'язання за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 07 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний