ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3864/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/302/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 вересня 2018 року, ухвалене в складі судді Маслюк Н.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

дата складання повного тексту: 25 вересня 2018 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В :

В червні ді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до КП «Чернігівоблагроліс» в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» Клишти О.І. №14-к від 07 травня 2018 року про звільнення, поновити на роботі позивача на посаді начальника відділу лісового господарства, охорони і захисту лісу та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 травня 2018 року по день постановлення рішення.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 18 жовтня 2016 року вона призначена на посаду провідного інженера лісового господарства КП «Чернігівоблагроліс», 01 грудня 2016 року була переведена на посаду начальника відділу лісового господарства, охорони і захисту лісу на якій працювала до моменту звільнення. 01 березня 2018 року наказом генерального директора вирішено провести скорочення чисельності штату та штату працівників КП «Чернігівоблагроліс» і з 01 травня 2018 року скорочено 5 вакантних посад та 7 працівників підприємства. Підставою скорочення чисельності та штату працівників є налагодження ефективної взаємодії між структурними підрозділами підприємства з метою оптимізації витрат підприємства. Звертає увагу, що Чернігівською обласною радою, як засновником КП «Чернігівоблагроліс» не приймалось рішення щодо реорганізації чи зміни власника, не здійснювалось перепрофілювання підприємства. Позивач зазначає, що зазначена відповідачем підстава скорочення штату не підпадає під жоден випадок, який можна вважати зміною організації виробництва і праці, тому скорочення не відповідає вимогам чинного законодавства. Наказом генерального директора від 07 травня 2018 року №14-к за скороченням чисельності та штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України її було звільнено. Позивач вважає, що її звільнення відбулось з грубим порушенням норм чинного законодавства. Позивач також зазначає, що Колективним договором передбачено, що роботодавець повинен попереджати колектив працівників про намічувані звільнення у письмовій формі не пізніше ніж за три місяці, а оскільки скорочення чисельності штату працівників було заплановано на 07 травня 2018 року, то повідомлення трудового колективу мало відбутися не пізніше 07 лютого 2018 року, але загальні збори трудового колективу відбулись 15 лютого 2018 року. Позивач також вважає, що в порушення ст.49-2 КЗпП України роботодавець не запропонував іншої роботи на підприємстві, хоча вакантне місце було, в порушення ст.43 КЗпП України не отримав згоди первинної профспілкової організації КП «Чернігівоблагроліс», а згода засідання ради трудового колективу від 20 квітня 2018 року не має жодного обґрунтування. Оскільки вважає своє звільнення незаконним, просить також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення п.19 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» не встановив, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, та які є докази щодо таких змін. Вважає, що судом не досліджено причини звільнення працівників, не звернуто увагу, що згідно нового штатного розпису збільшена заробітна плата, тому причиною скорочення є не оптимізація витрат підприємства, а позбавлення неугодних працівників.

ОСОБА_2 вказує, що суд не дослідив та не надав правової оцінки тому факту, що рада трудового колективу була повідомлена про скорочення чисельності та штату працівників лише 15 лютого 2018 року, тобто не за 3 місяці, як це передбачено Колективним договором.

Крім того ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки діям відповідача, щодо не пропонування позивачеві іншої роботи на підприємстві при її наявності, а також переведення на вакантну посаду іншого працівника, який вже тривалий час є пенсіонером.

У наданий судом строк КП «Чернігівоблагроліс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що доказами запровадження відповідачем змін в організації виробництва і праці на підприємстві є наказ від 01 березня 2018 року №11 «Про затвердження штатного розпису КП «Чернігівоблагроліс», яким затверджено та введено в дію з 01 травня 2018 року новий штатний розпис в кількості 18 одиниць на виконання вимог ч.1 ст.197 КЗпП України наказом від 27 квітня 2018 року №31 внесено зміни до даного наказу збільшивши кількість посад до 19, а попередній штатний розпис містив 30 штатних одиниць. В новому штатному розписі відсутня посада начальника відділу лісового господарства охорони і захисту лісу з якої було звільнено ОСОБА_2 Не погоджується відповідач з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу і в тому, що рада трудового колективу попереджена про звільнення 15 лютого 2018 року, оскільки попередження отримане саме 08 лютого 2018 року, що підтверджується підписом голови ради трудового колективу. Щодо доводів, які полягають в не наданні пропозиції вакантної посади, зазначає, що переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, саме тому вакантна посада була запропонована ОСОБА_5 На відміну від ОСОБА_5, ОСОБА_2 не має ані досвіду контрольно-ревізійної роботи, ані відповідної фахової освіти; її трудовий стаж, відповідно до трудової книжки на момент звільнення складав 5 років. Вказує, що твердження ОСОБА_2 щодо неповного з'ясування обставин справи підтверджується ані нормативно-правовими актами, ані відповідними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивача було звільнено з підприємства у зв'язку із скороченням штату на підставі ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України із дотриманням вимог трудового законодавства, будь-яких порушень з боку відповідача встановлено не було.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на роботу в КП «Чернігівоблагроліс» 18 жовтня 2016 року на посаду інженера лісового господарства, а 01 грудня 2016 року - переведена на посаду начальника відділу лісового господарства, охорони і захисту лісу (а.с.5-7).

Генеральним директором КП «Чернігівоблагроліс» 08 лютого 2018 року направлено лист №46 Голові ради трудового колективу щодо техніко-економічного обґрунтування скорочення чисельності та штату працівників (а.с.87-88).

Згідно Протоколу загальних зборів трудового колективу КП «Чернігівоблагроліс» №1 від 15 лютого 2018 року вбачається, що на загальних зборах трудового колективу обговорювалось питання скорочення посад та штату працівників підприємства (а.с.8).

Наказом генерального директора КП «Чернігівоблагроліс» №11 від 01 березня 2018 року Про затвердження штатного розпису КП «Чернігівоблагроліс» для налагодження ефективної взаємодії між структурними підрозділами підприємства, з метою оптимізації витрат підприємства, керуючись п.7.3 р.7 Статуту, п.1 ст.40 КЗпП України проведено скорочення чисельності та штату працівників КП «Чернігівоблагроліс», виведено з 01 травня 2018 року із штатного розпису підприємства 12 штатних одиниць серед яких і посада, яку обіймала позивач (а.с.9-10, 12, 150).

Наказом начальника Управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 26 грудня 2017 року №132 затверджено Статут КП «Чернігівоблагроліс» ЧОР (а.с13-27).

Колективний договір зареєстровано Деснянською районною у м.Чернігові радою 31 березня 2017 року (а.с.28-43).

Наказом КП «Чернігівобленерго» від 07 травня 2018 року №14-к ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу лісового господарства, охорони і захисту лісу 07 травня 2018 року за скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, проведено нарахування та виплату ОСОБА_2 компенсації за 24 невикористаних календарних дні щорічної основної та додаткової відпусток, з урахуванням вимог ст.9, ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки», у відповідності до вимог ст.44 КЗпП України нараховано та виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку (а.с.44, 45).

В КП «Чернігівоблагроліс» в квітні 2018 р. створена профспілкова організація, однак доказів, що ОСОБА_2 входить до її складу суду не надано.

КП «Чернігівоблагроліс» повідомило Управління комунального майна Чернігівської ради про заплановане скорочення та просило погодити штатний розпис підприємства у новій редакції (а.с.86), а наказом від 06 березня 2018 року зобов'язано начальника відділу правової і кадрової роботи ОСОБА_6 попередити про заплановане звільнення з роботи з 07 травня 2018 року працівників, в тому числі позивача ОСОБА_2 (а.с.89). Позивач від підпису в наказі про вивільнення працівників відмовилась, у зв'язку з чим складено акт (а.с.92) та направлено рекомендоване повідомлення за місцем реєстрації ОСОБА_2, яке остання отримала особисто 16 березня 2018 року (а.с.90, 91).

Також вбачається, що рада трудового колективу КП «Чернігівоблагроліс» на засіданні ухвалила надати згоду на звільнення ОСОБА_2 з займаної посади за скороченням штату на підставі п.1 ст. 40КЗпП України, що підтверджується протоколом №6 від 20 квітня 2018 року (а.с.96).

Наказом №14-к від 07 травня 2018 року ОСОБА_2 звільнена з займаної посади за скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.44).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий вір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч.2 даної статті звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України визначено, що наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п.1 ст.40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Проте відсутність звернення роботодавця до профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення не є беззаперечною підставою для визнання такого звільнення незаконним.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Доводи апеляційної скарги, що судом не досліджено причини звільнення працівників, не звернуто увагу, що згідно нового штатного розпису збільшена заробітна плата, тому причиною скорочення є не оптимізація витрат підприємства, а позбавлення неугодних працівників не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на домислах позивача. Так, судом першої інстанції належним чином встановлено, що Статутом підприємства визначені повноваження генерального директора, який має право самостійно вирішувати питання чисельності штату працівників, наказ по підприємству про скорочення штату ніким не оскаржувався та є законною підставою про вивільнення працівників.

Доводи ОСОБА_2, що суд не дослідив та не надав правової оцінки тому факту, що рада трудового колективу була повідомлена про скорочення чисельності та штату працівників лише 15 лютого 2018 року, тобто не за 3 місяці, як це передбачено Колективним договором, також не приймаються судом до уваги, оскільки саме 08 лютого 2018 року генеральним директором направлено повідомлення щодо техніко-економічного обґрунтування скорочення чисельності та штату працівників, що підтверджується матеріалами справи. 15 лютого 2018 року проводились загальні збори трудового колективу на яких обговорювалось питання скорочення посад та штату працівників.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не надав правової оцінки діям відповідача, щодо не пропонування позивачеві іншої роботи на підприємстві при її наявності також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом дані обставини належним чином встановлені, описані в судовому рішенні та іншого дослідження не потребують, оскільки порушень закону не містять.

Таким чином, встановивши, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності і штату працівників, позивача було попереджено про наступне вивільнення за два місяці та не запропоновано вакантні на підприємстві посади у зв'язку з їх відсутністю, а рішення професійної спілки відсутнє, оскільки позивачем не доведено, що вона є членом профспілкового комітету, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки звільнення позивача відбулось із дотриманням трудового законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновком суду щодо їх оцінки.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 07 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: