Справа № 357/8597/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Антко О. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 за

довіреністю ОСОБА_6 ,

третьої особи приватного нотаріуса Савчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Савчук Наталія Іванівна, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_8 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Савчук Н.І., про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя. Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина на частку 33/100 у спільній частковій власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 яка набута спадкодавцем на підставі договорів дарування, земельну ділянку площею 0,0444 г для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташовану за цією ж адресою, та автомобіль ВАЗ 21061, 1990 р.в., дн.з. НОМЕР_1.. Спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого позивач ОСОБА_1, мати відповідач ОСОБА_5, сини відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Савчук Н.І. відповідно до ст.1261 ЦК України було видано свідоцтва про право на спадщину за законом двом спадкоємцям - дружині померлого позивачу ОСОБА_1 на 3/4 часток, в тому числі з урахуванням 2/4 часток від яких відмовилися сини померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та матері померлого відповідачу ОСОБА_5 на 1/4 частку. Позивач вважає, що спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя її та померлого чоловіка, а тому її подружня 1/2 частка має бути виділена із спадкової маси. Аргументуючи позов, позивач стверджує , що 33/100 частин домоволодіння , набуті померлим чоловіком в особисту власність за договорами дарування, за час їх шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних грошових та трудових затрат , а тому за ст..ст.22,25 КпШС України та ст..62 СК України є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Земельна ділянка та автомобіль придбані ними за час шлюбу за спільні кошти. Позивач, уточнивши позовні вимоги / том 1 а.с.39-41/ , просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину від 30.01.2017 року (спадкова справа №58900159) на 33/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,0444 га.; автомобіль ВАЗ 21061, 1990 р.в., дн.з. НОМЕР_1; визнати обєктами права спільної сумісної власності подружжя 33/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3; земельну ділянку площею 0,0444 га.; автомобіль ВАЗ 21061, 1990 р.в., дн.з. НОМЕР_1; визнати за нею право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - 33/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3; земельної ділянки площею 0,0444 га.; автомобіля ВАЗ 21061, 1990 р.в., дн.з. НОМЕР_1.

Ухвалою судді від 27 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

При розгляді справи по суті позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, відмовилися від відшкодування понесених судових витрат.

Відповідачі відзив на позов не подавали. При розгляді справи по суті представни к відповідача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позов визнали у повновму обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Савчук Н.І. письмових пояснень до суду не направила, в судовому засіданні позов не підтримала, за запитом суду надала копію спадкової справи № 15/2016, заведеної після померлого ОСОБА_9 / том 1 а.с.116-204/

За клопотанням позивача ОСОБА_1 ухвалою суду від 12.02.2018 р. призначено судову будівельно-технічну експертизу.

При вирішенні спору судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 одружилися 24 вересня 1983 року / том 1 а.с.22/

Від спільного життя у них народилося двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 / том 1 а.с.61-62/

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 / том 1 а.с.8/

Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина на спадкове майно:

- 33/100 частин у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_5, набуті спадкодавцем на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 19.12.1983 р. за реєстровим № 2-7541 ; договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 06.09.1993 р. за реєстровим № 4-4071 ;

- земельну ділянку площею 0,0444га, що розташована за адресою АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданого 19.11.2009 ;

- автомобіль марки ВАЗ 21061, 1990 р.в., д н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АІС 171726, видане Білоцерківським РЕВ 5-го МРВ ДАІ УДАІ ГУ МВС у Київській області 02.08.2007 р.

Приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Савчук Н.І. 25 квітня 2016 року заведено спадкову справу № 15/2016 після померлого ОСОБА_9, повна копія якої долучена до матеріалів справи / том 1 а.с.116-204/

Встановлено, що ОСОБА_9 заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги є дружина померлого позивач ОСОБА_1, мати померлого відповідач ОСОБА_5, сини померлого відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, які відмовилися від спадщини на користь матері ОСОБА_1

Спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_5 прийняли спадщину в порядку, передбаченому законом.

30 січня 2017 року приватний нотаріус Савчук Н.І. видала свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно спадкоємцям померлого ОСОБА_9 дружині ОСОБА_1 на 3/4 частки , в тому числі з урахуванням 2/4 часток від яких відмовилися сини померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та матері померлого ОСОБА_5 на 1/4 частку.

Письмові докази на підтвердження вказаних вище обставин містяться в матеріалах спадкової справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що 33/100 частин домоволодіння АДРЕСА_6, земельна ділянка площею 0,0444га та автомобіль ВАЗ 2106 є спільною власністю подружжя, а не особистою власністю її померлого чоловіка ОСОБА_9, свідоцтва про право на спадщину видані на все майно без врахування її подружньої частки, а тому мають бути скасовані. Позивач бажає також виділити свою 1/2 подружню частку із спадкового майна шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

До спірних правовідносин мають бути застосовані норми КпШС України, які були чинними до 01.01.2004 р., та норми Сімейного кодексу України, що діють з 01.01.2004 р. по теперішній час, оскільки період набуття і володіння спірним майном охоплений періодом часу з дати реєстрації шлюбу подружжя ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 і до дня смерті чоловіка 27.12.2015 р.

Відповідно статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно статті 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші.

Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Відповідно статті 25 КпШС України якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Вказані норми КпШС України кореспондуються з нормами статей 57,60,62 Сімейного кодексу України.

Отже, в силу вказаних вище норм 33/100 частин у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_5, набуті ОСОБА_9 на підставі договору дарування 17/100 частин житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 19.12.1983 р. та договору дарування 16/100 частин житлового будинку , посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 06.09.1993 р, є його особистою приватною власністю і може бути визнане об»єктом права спільної сумісної власності подружжя лише за рішенням суду.

Для встановлення, що являє собою спірна частина домоволодіння на момент вчинення договорів дарування і на час смерті спадкодавця, судом була витребувана з КП КОР Південне бюро технічної інвентаризації інвентаризаційна справа на житловий будинок № 27 по провулку Таращанському в м.Біла Церква, копія якої долучена до матеріалів справи / том 2 а.с.43-251/, а також проведена судова будівельно- технічна експертиза.

Згідно висновку експерта № 2-15/05 Українського центру судових експертиз / том 2 а.с.1-26/ ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_7 без врахування земельної складової з урахуванням здійснених невід»ємних поліпшень, добудови літ «а3», погребу під частиною будівлі літ. «а3п/г», перебудови та здійснення капітального ремонту кімнати 2-2 площею 21.1 кв.м станом на 27.12.2015 р. мала бути 330 619 грн. Вартість господарських будівель та споруд, а саме, побудованого сараю тіл «В», воріт з хвірткою № 13. Навісу літ. «а7» станом на 27.12.2015 р. мала бути 15 551 грн. Ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_8 без врахування земельної складової, без врахування здійснених невід»ємних поліпшень, добудови літ. «а3», погребу, перебудови та капітального ремонту кімнати 2-2, без побудованого сараю «В», воріт з хвірткою, навісу, гаражу станом на 27.12.2015 р. мала бути 136 762 грн.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в суді ствердили, що переобладнання, поліпшення, капітальний ремонт , добудови та господарські споруди до частини домоволодіння по провулку АДРЕСА_9 здійснювало подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_1 власною працею за власні кошти. Відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що батьки разом багато років перебудовували і поліпшували частину будинку, де вони всі разом проживали.

Таким чином, у суду достатньо підстав для визнання 33/100 частин у праві спільної часткової власності на домоволодіння за адресою АДРЕСА_5 об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4, поскільки в суді позивачем було доведено, що частина домоволодіння, набута її померлим чоловіком в особисту приватну власність за договорами дарування, за час їхнього шлюбу в період з 1983 року по 2015 рік внаслідок спільних трудових і грошових затрат, істотно, а саме, більше ніж вдвічі з 136 762 грн до 330 619 грн , збільшилося у своїй вартості.

Вимоги позивача щодо визнання об»єктом спільної сумісної власності земельної ділянки площею 0,0444 га є безпідставними, оскільки вона була набута ОСОБА_9 внаслідок приватизації, а тому на підставі п.5 ч.1 ст.57 СК України є особистою власністю померлого.

Щодо автомобіля ВАЗ 21061, 1990 р.в., дн.з. НОМЕР_1, то як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АІС 171726, виданого Білоцерківським РЕВ 5-го МРВ ДАІ УДАІ ГУ МВС у Київській області , автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_9 02.08.2007 р., тобто, з період шлюбу із ОСОБА_1, а тому виходячи з принципу презумпції спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте в шлюбі, вимоги позивача щодо визнання вказаного автомобіля об»єктом спільної сумісної власності є обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка / рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, суд вважає вимоги позивача щодо скасування двох свідоцтв про право на спадщину на 33/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_10 та транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3, виданих 30.01.2017 р. приватним нотаріусом Савчук Н.І., обґрунтованими, оскільки ці свідоцтва видані на майно померлого ОСОБА_9 без виділення з нього подружньої частки ОСОБА_1 Вищевказане майно слід визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та виділити подружню частку ОСОБА_1 із спільної сумісної власності шляхом визнання за нею права власності на 1/2 її частку.

Суд не вирішує питання судових витрат, оскільки позивачка відмовилася від їх відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,24,25 КпШС України, ст.ст.57,60,62,70 СК України, ст12, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсними та скасувати свідоцтва про право на спадщину на 33/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_10 та транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3, видані 30 січня 2017 року приватним нотаріусом Білоцерківсього міського нотаріального округу Савчук Н.І., спадкова справа № 15/2016, зареєстровано в реєстрі за № 44 та № 48.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1 33/100 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_10 та легковий автомобіль марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 33/200 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_10 як на частку у спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку на легковий автомобіль марки ВАЗ моделі 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3 як на частку у спільному майні подружжя.

В іншій частині вимог - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Повне рішення буде складено 26.07.2018 р.

СуддяЛ. М. Кошель