Єдиний унікальний номер 237/2910/17 Номер провадження 22-ц/775/229/2018
Єдиний унікальний номер 237/2910/17 Головуючий у 1 інстанції Ліпчанський С.М. Номер провадження 22-ц/775/229/2018 Суддя-доповідач Дундар І.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.,

суддів: Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Ситнік Д.Л.

представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в приміщенні суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу № 237/2910/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення суми боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_2,

на рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року ухвалене в приміщенні суду в місті Курахове Донецької області о 13-29, повний текст виготовлений 21 листопада 2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що 17 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 грошову позику в розмірі 100 000 грн. строком до 17 лютого 2017 року. У якості забезпечення виконання договору позики 17 лютого 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який виступив поручителем, було укладено договір поруки.

Пізніше позивач збільшив позовні вимоги, мотивуючи тим, що 31 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено ще один договір позики в розмірі 7 4000 000,00грн. строком до 31 травня 2017 року. На момент звернення до суду вищевказані суми позивачу не повернуті.

Рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_4 заборгованість, що складається з суми основаного боргу в розмірі 100 000 гривень на користь ОСОБА_3; стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість, що складається з суми основного боргу в розмірі 7 500 000 гривень на користь ОСОБА_3; стягнуто з відповідачів пропорційно на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 8 000 грн.; клопотання адвоката ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено частково, заходи забезпечення позову залишено в силі до набрання рішення законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_2, просив рішення суду в частині часткового задоволення клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, залишення в силі заходів забезпечення позову до набрання рішенням законної сили, скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення клопотання ОСОБА_6 про скасування заходів забезпечення позову, скасувати арешт будівлі, що розташована за адресою : АДРЕСА_1, та заборону на її відчуження, накладений ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 14 липня 2017 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

Інші учасники справи до суду не з'явилися..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Указом Президента "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" від 29 грудня 2017 року № 452/2017 ліквідовано апеляційний суд Донецької області, утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі. Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8 п.1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

На підставі п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-УІІІ від 3 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цієї редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги третя особа оскаржує рішення суду лише щодо часткового задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Постановляючи рішення про часткове задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час подання позову і винесення ухвали про його забезпечення, спірне майно належало ОСОБА_5, третя особа претендувала на забезпечене майно, тому з метою захисту майнових прав усіх учасників цивільного процесу заходи забезпечення позову підлягають залишенню в силі до набрання рішенням законної сили.

Апеляційний суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення солідарно суми боргу в розмірі 100000 грн. (арк..спр.2-3).

18 жовтня 2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути солідарно з відповідачів суми боргу в розмірі 100000 грн. та з ОСОБА_5 заборгованості в сумі 7500000 грн. (арк..спр.146-147).

14 липня 2017 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позовних вимог, в якій просив накласти арешт на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та оголосити заборону на її відчуження (арк..спр.18-19).

На підставі ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 14 липня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позовних вимог задоволено: накладено арешт на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 та оголошено заборону на її відчуження (арк..спр.27 «а» - 27 «б»).

На підставі ч.2 ст. 150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Аналогічно підстави забезпечення позову були викладені в ч. 3 ст. 151 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час забезпечення позову судом першої інстанції, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України (ч. 3 ст. 154 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час розгляду судом першої інстанції) суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

31 серпня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, оскільки ОСОБА_5 не є власником спірного будинку (арк..спр.76-83).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (арк..спр.177-179) спірний будинок АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_6 14 вересня 2017 року.

Відповідно до ч. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що по даній справі відпали підстави для забезпечення позову, оскільки будинок АДРЕСА_1 не є предметом позову і не належить сторонам у справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Суд першої інстанції на зазначені обставини справи уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права, що є підставами для скасування рішення в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, від імені якого діє ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Мар'їнського районного суду Донецької області від 16 листопада 2017 року в частині часткового задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову скасувати.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони на відчуження на будівлю, що розташована за адресою АДРЕСА_1, вжиті ухвалою Мар'їнського районного суду Донецької області від 14 липня 2017 року по цивільній справі ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про стягнення суми боргу.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді:

Повний текст судового рішення виготовлено 26 лютого 2018 року

Головуючий суддя