Справа № 195/1077/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

(заочне)

28.11.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2011 року загальною сумою 28807,07 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного кредитного договору ОСОБА_1 отримав кредит сумою 2000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»,затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладено на сайті http.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Укладаючи даний договір сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач зобов'язувався на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5 відсотків від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 07.06.2018 року має заборгованість в сумі 28807,07 гривень, що складається: з нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 673,03 гривень; нарахованої пені в сумі 28373,49 гривень; штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1347,96 гривень.

Представник позивача, що діє на підставі довіреності №9437-К-Н-О від 03.11.2017 року, у своїй письмовій заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі і просить розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні, про що згоден на ухвалення заочного рішення.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності у судовому засіданні представника позивача, який заявив відповідне клопотання згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України про розгляд справи за своєї відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 128 ЦПК України. Однак, в судове засідання не з'явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені позивачем, а так само не надав заяви про розгляд справи за своєї відсутності у судовому засіданні.

З урахуванням того, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки представник позивача у своїй письмовій заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно положень ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у якій зазначив відомості про свою особу: прізвище, ім'я та по-батькові, серія та номер паспорта, адресу реєстрації місця проживання. Крім того, відповідач погодився, що дана заява, разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

У цій же заяві міститься відмітка, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім'я зарплатну картку.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 07.12.2011 року, АТ КБ «ПриватБанк» на підтвердження своїх позовних вимог надало суду вказану вище анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 07.12.2011 року, розрахунок заборгованості за договором б/н від 07.12.2011 року станом на 07.06.2018 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг та ксерокопію паспорта відповідача.

Отже, з наданих суду доказів неможливо стверджувати, що ОСОБА_1 отримав кредит, оскільки вказана заява-анкета містить лише позначку про видачу йому зарплатної картки, а не кредитної, як зазначає позивач. До того, відсутні будь які докази, що підтверджують факт отримання відповідачем суми кредиту у 2000 гривень, на які посилається позивач у позовній заяві.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 07.12.2011 року, заборгованість ОСОБА_1 станом на 07.06.2018 року становить 28807,07 гривень, що складається з: нарахованих відсотків в сумі 673,03 гривень; нарахованої пені в сумі 28373,49 гривень; штраф (фіксована частина) в сумі 500 гривень та штраф (процентна складова) в сумі 1347,96 гривень.

Натомість, суд не може прийняти за доказ такий розрахунок заборгованості, оскільки він не знаходить свого підтвердження з огляду інших матеріалів у справі, і спростовується недоведеністю отримання відповідачем кредитних коштів на картковий рахунок.

Не доведено і того, які саме Умови та правила були розміщені на сайті банку на час відкриття банківського рахунку, зокрема до яких саме Умов та правил надання банківських послуг приєднався та зобов'язався виконувати відповідач, підписавши заяву про відкриття банківського рахунку. Додані до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг, не містять підпису відповідача на підтвердження того, що саме з ними він був ознайомлений та погодився їх виконувати, а також що саме ці Умови та правила разом із заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами. Не доведено і того факту, що саме дата їх публікації та набрання чинності, а також розміщення саме цих документів на інтернет-сайті банку в загальному доступі та копії локального акта позивача про їх затвердження та введення в дію.

Суд, вважає недоведеними та необґрунтованими заявлені позовні вимоги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження умов укладеного між сторонами кредитного договору, факту отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 2000 гривень за кредитним договором, строку дії банківської картки.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2) ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачений по справі судовий збір в сумі 1762 гривні залишити в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 19, 81, 263, 264 ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 526, 530 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, до ОСОБА_1, зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Повний текст рішення виготовлено відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦК України 07.12.2018 року.

Суддя: Д. М. Скрипченко