П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 755/4102/18

Номер провадження № 22-ц/824/2857/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Шахової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови проведення виплати страхового відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03 травня 2017 року о 10 год. 36 хв. в селі Вільшани Дергачівського району Харківської області, винуватцем якої є позивач; зобов'язання Моторного (транспортного) страхового бюро України провести виплату страхового відшкодування збитків від вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року (а.с. 56 - 60) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до МТСБУ про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 вересня 2018 року скаржник направив апеляційну скаргу, у якій просив частково скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання незаконними дій МТСБУ стосовно відмови проведення виплати страхового відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи. Скаржник зазначає, після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03 травня 2018 року, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) із зазначенням пошкоджень транспортних засобів. Враховуючи, що скаржник є учасником бойових дій, він звернувся з заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування. Разом з тим останньому було відмовлено в проведенні виплати.

На думку скаржника, дії МТСБУ є незаконними, а саме не визнання його винною особою на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), що знайшло своє підтвердження в мотивувальній частині рішення суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою та роз'яснено право подати відзив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2018 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

30 жовтня 2018 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив МТСБУ з відповідним підтвердженням направлення його копії позивачу, з якого, зокрема, вбачається, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Так, відповідно до інформації, отриманої з Центральної бази даних МТСБУ, скаржником (позивачем) не було укладено договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності стосовно транспортного засобу, власником якого він є.

Разом з тим, скаржник є учасником бойових дій, що було встановлено судом першої інстанції, у зв'язку з чим звільнений від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте наявність у скаржника пільг не свідчить про відповідність його транспортного засобу вимогам норм закону, на основі яких складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Скаржником також не доведено, що відшкодування збитків потерпілій особі відбувалось за погодженням з МТСБУ, у зв'язку з чим він отримав право зворотної вимоги. Крім того, виплати МТСБУ здійснюються потерпілим, а не винуватцям дорожньо-транспортної пригоди.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 03 травня 2017 року о 10 год. 36 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода в селі Вільшани Дергачівського району Харківської області за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 23), про що водіями вищевказаних транспортних засобів складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2

ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с. 22), у зв'язку з чим в п. 8 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в якості страхової компанії вказано МТСБУ.

Листами від 13 червня 2017 року та 19 липня 2017 року (а.с.24, 25) ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до інформації, отриманої з Центральної бази даних МТСБУ, стосовно транспортного засобу ВАЗ д.н. НОМЕР_3 не було укладено договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а, отже, він не відповідав вимогам п. 1.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ґрунтуючись на вищенаведеному, суд першої інстанції зробив висновок, що у ОСОБА_2, як учасника дорожньо-транспортної пригоди, не було права на складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу), тобто зазначений документ не підтверджує факт дорожньо-транспортної пригоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) ОСОБА_2 визнаний винною особою, а згідно з п. 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснює виплату страхового відшкодування (регламенту виплату) безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування), а тому відсутні підстави проведення регламентних виплат за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За п.п. 38.2, 38.2.1 ст. 38 та п. 39.2.1 ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», одним із основних завдань МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. 39.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи зі змісту ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту «а» п. 41,1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Закону, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Провівши аналіз вищенаведених норм матеріального права, а також враховуючи, що позивач визнаний винною особою під час події, яка трапилася 03 травня 2017 року відповідно до Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для проведення регламентних виплат за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, оскільки МТСБУ відповідно до п. 36.4 здійснює Виплату страхового відшкодування (регламентну виплату) безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування). До вказаного висновку вірно дійшов і суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконність дій МТСБУ не знайшли свого підтвердження в ході перегляду оскаржуваного судового рішення, а тому доводи скаржника відхиляються колегією суддів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм процесуального права, правильним застосуванням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 367-368, 369, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: І.М.Вербова

Судді: В.В. Саліхов

О.В.Шахова