Справа № 184/1162/18
Номер провадження 2/184/433/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши в м. Покров в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 15 в будинку № 1 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області; стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн..

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу реєстр.№281 (ВАС №979448) від 11.02.2003 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Покровським міським комунальним підприємством «Житлкомсервіс» від 16.06.2018р. № 3862/6 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: позивач - ОСОБА_1, зареєстрований 22.04.2003 року; дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована 22.04.2003 року; син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 22.04.2003 року; піднаймач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25.04.2013 року. Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад один рік (приблизно з травня 2014 року) без поважних причин, про що ПМКП «Жиілкомсервіс» було складено Акт про перевірку паспортного обліку від 16.06.2018 року.

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі і в утриманні житла участі не бере, його особистих речей з квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться. Де знаходиться відповідач, ні ОСОБА_1, ні члени його родини не знають, інформації про його місцезнаходження (місце перебування) у них немає.

Перешкод у користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени його сім'ї відповідачу не чинили.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В даному випадку відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача (є племінником) і був зареєстрований в квартирі як піднаймач.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16).

За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 15 в будинку № 1 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області у зв'язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач, ОСОБА_1, як власник житла, вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном.

Такі перешкоди полягають в тому числі у тому, що за наявності зареєстрованого в квартирі ОСОБА_2 позивач не може вчиняти будь-які дії з його квартирою, в тому числі не може отримати субсидію на сплату комунальних платежів.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 15 в будинку № 1 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259 263, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 15 в будинку № 1 по вулиці Шатохіна в місті Покров Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5