Справа № 489/1260/18
Номер провадження 2/489/1273/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 міської ради, яким просила визнати частку в квартирі № 8-В в житловому будинку № 5 по вул. Казарського в м. Миколаєві спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею право власності на ? частку кварти №8-В в житловому будинку № 5 по вул. Казарського в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3,який помер 11 червня 2017 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 11 червня 2017 року помер її чоловік ОСОБА_1І, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належала померлому на праві власності. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки померлим не було зареєстровано до вимог діючого законодавства.

Відповідно до заяви, позивач заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просив про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, своїм правом на надання відзиву не скористався доводів які б спростували вимоги позивача не надали.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Встановивши фактичні обставини, зясувавши взаємовідносин, які склались між сторонами, дослідивши надані докази, суд виходить з такого.

Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 20.10.1997 року перебували в зареєстрованому шлюбу.

За життя подружжям було придбано у житлово-будівельному кооперативі «Керамік» квартиру № 8-В в житловому будинку № 5 по вул. Казарського в м. Миколаєві.

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради від 27.02.2009 року перереєстровано з житлового-будівельного кооперативу «Керамік» на обєднання співвласників багатоквартирного «Керамік», а також було внесено відповідні зміни до технічної документації КП ММБТІ.

Згідно із Довідкою за № 78 від 06.11.2017 року виданої ОСББ «Керамік» м. Миколаїв вбачається, що з 1983 року по 1993 року членом кооперативу був чоловік позивач ОСОБА_3 Також з наданої довідки вбачається, що відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру.

Згідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, яким повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівель або приміщення надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.09.1987 року за №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, які повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і в праві розпоряджатися нею на свій розсуд продавати, завідати обмінювати, вчитися відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідні до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом.

Згідно із ч.3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. В контексті даної норми у разі викупу квартири ЖКБ стає її власником, а від так набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Для вчинення такого викупу не має потреби укладати спеціальний договір.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Разом з тим, відповідно ч. 1ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частиною першою Прикінцевих положень СК України цей кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Спірне майно придбано подружжям до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи судам необхідно було застосовувати положення КпШС України, який був чинний на момент спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира була придбана померлим під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем.

Згідно ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права з володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_1, виплативши пайові внески та квартиру № 8-В в житловому будинку № 5 по вул. Казарського в м. Миколаєві та були повноправними власниками спірної квартири. З зазначених вище підстав суд також приходить до висновку, Петрову Л,І. та ОСОБА_1 Л.0. на праві спільної сумісної власності належить по ? частці вищевказаної квартири.

11 червня 2017 року ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки вищевказаної квартири.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до Довідки виданої ОСББ «Керамік» за № 39 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав з 08.02.1983 р. по день смерті 11.06.2017 р. в квартирі АДРЕСА_2. Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані та проживали, дружина - ОСОБА_1, діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та онука ОСОБА_6.

Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями після ОСОБА_3 є також діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якими було подано заяву про відмову в отриманні частки у спадщині за законом після смерті батька на користь його дружини позивача по справі - ОСОБА_1.

В листопаді 2017 р. позивач звернулась до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_3

Проте відповідно до Постанови нотаріуса від 18.12.2017 р. позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на квартири № 8-В в житловому будинку № 5 по вул. Казарського в м. Миколаєві за померлим не було зареєстровано у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право предявляти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що частки співвласників спірної квартири є рівними, позивач є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 19,141-142,200, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку на квартири АДРЕСА_1, як частку в спільній сумісній власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частку на квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 11 червня 2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.06.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова