_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7335/18
Провадження № 2/520/5046/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участі представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про вселення,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить вселити її в квартиру за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до ухвали Київського районного суду від 19.03.2008 року по справі №2-4713/07. При цьому позивач посилається на те, що внаслідок ряду судових рішень були поновлені її права та відновлено реєстрацію за вказаною адресою, однак відповідачі чинять перепони , не впускають до квартири, не дають ключі та змінили замок, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 22.06.2018 року провадження у справі відкрито.

В ході судового розгляду справи були розглянуті клопотання щодо витребування доказів та допиту свідків.

09.11.2018 року сторона позивача з'ясувала, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знялись з реєстрації після пред'явленну позову, в зв'язку з чим позовні вимоги позивач підтримала тільки відносно відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, про що ОСОБА_3 надала заяву до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не зявилась, повідомлялась належним чином.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується Талоном реєстрації за місцем проживання від 20.12.2007 року та відбитком штампу про реєстрацію в паспорті позивача /а.с.8,10/.

При цьому суд зазначає, що до 2004 року позивач ОСОБА_3 проживала разом зі своєю матірю ОСОБА_7 за вказаною адресою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2004 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_4, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та зобовязано ОСОБА_8 не перешкоджати у користуванні, володінні та розпорядженні спірною квартирою, а також на підставі вказаного рішення суду ОСОБА_8 та неповнолітню ОСОБА_3 було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

27.05.2004 року рішенням Київського районного суду м. Одеси було визнано недійсним розпорядження органа приватизації УЖКГ Одеського міськвиконкому №126752 від 14.10.1998 року про безоплатну приватизацію ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_2, визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 14.10.1998 року, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради на вказану квартиру та визнано недійсним договір дарування 1/4 частини спірної квартири.

13.07.2007 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2004 року було скасовано за нововиявленими обставинами та 03.12.2007 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси цивільна справа у частині позову ОСОБА_4, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_8 та неповнолітньої ОСОБА_3 про зобовязання Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (в особі відділу громадянства паспортної та міграційної служби) зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_8 та її неповнолітню доньку ОСОБА_3 була закрита.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2008 року здійснено поворот виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.01.2004 року та зобовязано посадових осіб ВГІРФО Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відновити реєстрацію неповнолітньої ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3.

Судом також досліджено Довідку про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вих. №203 від 27.09.2018 року, видану ОСББ «Дружний-59», з якої вбачається, що до складу зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, входять: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважений власник, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 брат, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 донька, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 племінниця /а.с.67/.

Таким чином, судом встановлено, що на теперішній час позивач ОСОБА_3 має законні підстави для проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зверталась до Таїровського відділення поліції Київського ВП м. Одеса ГУНП в Одеській області з заявою про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, котрі проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, корп.. 2, кв. 71, не впускають позивача проживати в квартирі, створюють різні перепони для проживання за даною адресою, не дають ключі від квартири. В казана заява була зареєстрована Таїровським ВП Київського ВП м. Одеси та розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян». В період розгляду було встановлено, що факти, викладені в зверненні містять цивільно-правовий характер, задля вирішення яких необхідно звертатись до суду в приватному порядку /а.с.29/.

В ході судового розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11

В судовому засіданні 09.11.2018 року свідок ОСОБА_10 пояснила, що є далекою родичкою позивача ОСОБА_3 та була її піклувальником після позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 в 2004 році. Відповідачі вигнали ОСОБА_8, потім її посадили в тюрму. Свідок ОСОБА_10 зазначила, що з пяти років опікувалась ОСОБА_3, жила з нею в с. Митрофанівка Кировоградської області. Коли приїжджали в ОСОБА_8, жили у невістки. За адресою спірної квартири свідок та позивач приходили неодноразово, також приходила міліція, сусіди говорили, що там живуть квартиранти. Дільничний інспектор міліції сказав, що вселить ОСОБА_3 до квартири за наявності рішення суду.

Свідок ОСОБА_11, допитаний в судовому засіданні 28.11.2018 року суду пояснив, що з 2003 року по 2006 рік працював двірником по вул. Ак. Вільямса, 59. Тоді весь ЖЕК говорив, що дитину разом з мамою виселили. Опікуном позивача була ОСОБА_10. Свідок ОСОБА_11 допоміг влаштувати дитину в школу в с. Митрофанівка Кировоградської області. Їздили на суди, дільничний говорив, що потрібен дозвіл на вселення.

Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що права позивача були порушені відповідачами, в звязку з чим позивач ОСОБА_3 правомірно звернулась до суду за захистом своїх прав.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. При цьому заперечення відповідача ОСОБА_2 є лише усними поясненнями, будь-яких доказів стороною відповідача не надано, обгрунтовання відсутні. Відповідач обізнаний щодо прийнятих судових рішень, якими права позивача поновлено, але все таки не бажає вселення ОСОБА_3 та виконання судового рішення відносно захисту житлових прав позивача. В зв'язку з чим вказані заперечення суд відхиляє.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 158, 263-265, 273, 354-355, 435 ЦПК України ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 64, 92 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) до ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) про вселення, - задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) та ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) судовий збір у розмірі 1057,20 грн. /одна тисяча п'ятдесят сім гривень 20 копійок/ в рівних частках.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 10.12.2018 року.

Суддя Васильків О. В.