Справа № 681/1664/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої - судді Дідек М.Б.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Полонської міської ради Хмельницької області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Полонської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позову зіслався на те, що 05.07.1996 року померла його мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя мати була членом колгоспу імені Щорса (потім СВК «Полісся») м. Полонне, отримувала колгоспну пенсію, була включена в списки членів СВК«Полісся» під № 483 для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), але сертифікат не отримала у звязку зі смертю.

У 2018 році йому стало відомо, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_4 був зареєстрований сертифікат серії ХМ № 0317483 за № 141 від 01.06.1997 року, який знаходиться у відділі Держгеокадастру у Полонському районі.

Також зазначив, що у вищезгаданому сертифікаті виданого на імя його матері помилково її по-батькові зазначено замість «Якимівна» на «Яківна». При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини йому було відмовлено, у звязку з тим, що пропустив шестимісячний строк звернення. Вважаючи, що фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки здійснював поховання матері, обробляв земельну ділянку, забрав меблі з її будинку, сімейні фотографії, просив позов його задоволити.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не прибув, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заперечень щодо задоволення позову не мають.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Допитані як свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що разом з ОСОБА_4 працювали з 1955 року та з 1967 року відповідно в СВК «Полісся», іншої ОСОБА_7 в колгоспі не було.

Допитаний ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_4, яка померла у 1996 році є матірю позивача. Після її смерті ОСОБА_3 доглядав за будинком, восени обробляв земельну ділянку, а також він допомагав йому після смерті матері з її будинку перевозити меблі.

Допитана як свідок ОСОБА_9, яка проживала по сусідству з покійною ОСОБА_4 суду повідомила, що після смерті останньої її син ОСОБА_3 доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, встановив огорожу. Крім того, займався її похованням.

Суд, заслухавши позивача його представника, свідків, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 померла 05 липня 1996 року в м. Полонне Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва смерть виданого 06.07.1996 року (а.с.4).

За життя ОСОБА_4 була членом колгоспу імені Щорса в м. Полонному, що підтверджується записами в книзі №4 обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, була включена в списки членів колективного с/г «Полісся» під номером 483 для отримання сертифікату на земельну частку (пай).

Сертифікат на її імя був виданий вже після її смерті 01.06.1997 року за № 141 серія ХМ № 0317483, на земельну частку розміром 5,30 умовних кадастрових гектара, нормативна грошова оцінка станом на 01.01.2018 року становить 108817,77 грн.

В списку членів СВК «Полісся» і в сертифікаті не вірно записано по-батькові «Яківна» замість «Якимівна».

В судовому засіданні було встановлено показаннями свідків та письмовими доказами, що така особа, як ОСОБА_7 ніколи не була членом СВК «Полісся», а була лише ОСОБА_4.

Даний сертифікат на даний час знаходиться у відділі Держгеокадастру у Полонському районі. Дані обставини підтверджуються також довідками відділу Держгеокадастру у Полонському районі від 15.08.2018 року та від 12.10.2018 року.

Відповідно до свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 серії УЖ № 424312 виданого 05.05.1945 року матірю його є ОСОБА_4.

Згідно витягу зі спадкового реєстру наданого приватним нотаріусом ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_4 є позивач та відповідно до норм діючого на момент смерті матері законодавства, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_8

Позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу на його імя свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну частку (пай) після померлої, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що спадкоємцем пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном.

Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом в праві відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

З п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що спадкоємець фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про прийняття ним спадщини. Також суд враховує те, що мати позивача за життя набула права на земельну частку (пай) і визнання за позивачем цього права в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись наведеним, ст.ст. 81, ч.4 ст.200, 206, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05 липня 1996 року.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 5,30 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на землях колишнього КСП «Полісся» на території Полонської міської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифіката ХМ №0317483 від 01.06.1997 року, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 05 липня 1996 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НА № 159458, РНОКПП НОМЕР_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, поштовий індекс 30500.

Відповідач: Полонська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: поштовий індекс 30500 м. Полонне, вул. Л.Українки, 113, Хмельницької області, .

Повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя Дідек М.Б.