Справа № 204/2369/18
Провадження № 2/204/1015/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 липня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міське управління справами» Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Міське управління справами» Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заявила клопотання, в якому просила направити дану справу за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. В обґрунтування клопотання вказала на те, що відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тож, оскільки саме Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було розглянуто спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, то є підстави для направлення даної справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що у відповідача було право на оскарження ухвали про відкриття провадження щодо порушення підсудності звернення до суду, але відповідач своїм правом не скористався.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Дійсно, у відповідності до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Разом з тим, це є виключне право позивача обрати на свій розсуд - або звернутись до суду, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі, з заявою про постановлення відповідної ухвали щодо виплати йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки, або ж звернутись до суду з відповідним позовом за загальними підставами. Таке право позивача нічим не обмежено та є абсолютним.

Зокрема, частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

В свою чергу, згідно же з ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

А як вбачається з відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.04.2018 року за вих. № 1450/2, позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, судом не вбачається підстав для направлення даної справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, оскільки не встановлено факту порушення підсудності позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

За таких обставин, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити представнику відповідача в задоволенні її клопотання про направлення даної справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 28, 31, 182-183, 247, 258-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про направлення даної справи за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська - відмовити.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя В.В. Самсонова