Справа № 126/471/17
Провадження № 22-ц/801/123/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 126/471/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т.О., Рибчинського В.П.,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_3,

відповідач : Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної

промисловості «Укрспирт»,

розглянув у письмовому провадженні справу за матеріалами позовної заяви ОСОБА_3 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 20.09.2018 року, постановлену у складі судді Губко В.І.,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 20.09.2018 року провадження у справі зупинено до отримання згоди первинної профспілкової організації МПД ДП «Укрспирт» на звільнення ОСОБА_3

Запитано у первинної профспілкової організації Бершадського місця провадження діяльності державного підприємства спиртової та лікеро - горілчаної промисловості «Укрспирт» згоду на звільнення ОСОБА_3 з посади інженера - теплотехніка 1 категорії Бершадського МПД ДП «Укрспирт» на підставі ст. 44 КЗпП України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 20.11.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 26.03.2018 року, позов ОСОБА_3 до первинної профспілкової організації Бершадського МПД ДП «Укрспирт» про визнання незаконним та скасування рішення профспілкового комітету задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення № 42 спільного засідання адміністрації та профкому Бершадського місця провадження діяльності державного підприємства спиртової і лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 20.09.2016 року.

Суд також виходив з того, що в обґрунтовування позовних вимог ОСОБА_3, як на одну з підстав задоволення позову, посилається на відсутність згоди профспілкової організації на його звільнення, тому враховуючи положення частини дев'ятої статті 43 КЗпП України, роз'яснення, викладені в пункті 15 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», дійшов висновку про зупинення провадження по справі, запитавши згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника розглядати спір по суті.

При цьому, аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем 11.09.2018 року було подано заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції з Піщанським районним судом, за участі його представника ОСОБА_4, проте судом першої інстанції його заяву не розглянуто та не постановлено ухвали.

Зазначає, що суд першої інстанції зупинив провадження у справі до отримання згоди первинної профспілкової організації МПД ДП «Укрспирт» на звільнення ОСОБА_3, тобто суд зазначив, що має бути лише згода на його звільнення, а не обґрунтована відмова у дачі згоди на звільнення позивача. Також не зазначено за якою статтею КЗпП України має бути згода на звільнення позивача.

Також суд першої інстанції в резолютивній частині запитав у первинної профспілкової організації згоду на звільнення позивача з посади інженера - теплотехніка І категорії на підставі статті 44 КУпАП, тоді як зазначена норма взагалі не передбачає звільнення працівника.

Вказує, що положеннями статей 251, 252 ЦПК України не передбачають обов'язок чи право суду зупиняти провадження по справі у разі відсутності згоди профспілкового органу на звільнення працівника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справу встановлено, що наказом т.в.о. директора - заступника директора ДП «Укрспирт» Дрожжіна О.М. № 1/34-к від 17.01.2017 року ОСОБА_3 звільнено з посади інженера - теплотехніка І категорії 19.01.2017 року у зв'язку з скороченням штату працівників (пункт 1 стаття 40 КЗпП України)

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті (частина дев'ята стаття 43 КЗпП України).

Встановивши, що ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України без отримання згоди первинної профспілкової організації, суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі для виконання вимог частини дев'ятої статті 43 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується із необхідністю зупинення провадження у справі до отримання згоди на звільнення позивача/відмови у наданні згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Пленумом Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у пункті 15 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звертає увагу судів на те, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Тому суд обґрунтовано зупинив провадження у справі до отримання згоди на звільнення позивача/відмови у наданні згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилкового тлумачення змісту частини дев'ятої статті 43 КЗпП України та на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Безпідставними є також інші аргументи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, не вирішення заяви позивача про проведення відеоконференції, оскільки вони не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на допущені в резолютивній частині ухвали описки також не можуть бути правою підставою для скасування чи зміни ухвали місцевого суду, адже зазначені недоліки можуть бути виправлені судом першої інстанції відповідно до положень статті 269 ЦПК України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційні скарзі доводи суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до незаконної ухвали.

Керуючись підпунктом частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 20.09.2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Підпис Л. О. Голота

Судді Підпис Т. О. Денишенко

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий суддя Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 05.12.2018 року.