Справа №295/1212/16-ц
06.12.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Перекупка І.Г.,
за участі секретаря - Поліщук К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання недійсним договору дарування,-
До Богунського районного суду м. Житомира звернувся виконавчий комітету Житомирської міської ради, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. з позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що у 2007 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, в якому 14 травня 2008 р. народився ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2. батько дитини, ОСОБА_5, помер. На підставі договору дарування від 15.10.2009 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у власність кожний по 21/100 ідеальній частині житлового будинку АДРЕСА_1. У витягу про державну реєстрацію прав від 24.06.2011 р. та витягу з Державного реєстру правочинів від 15.10.2009 р. вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками кожен по 21/200 будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
05 травня 2015 р. приватним нотаріусом Стражник Тетяною Олексіївною посвідчено договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала 143/200 цього будинку ОСОБА_4, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 20.01.2016 р. Власником майна: 143/200 будинку АДРЕСА_1 за договором дарування є ОСОБА_4.
Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, зазначає, що договір дарування, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є неправомірним так як порушено право малолітнього ОСОБА_1 як власника 21/200 будинку АДРЕСА_1.
З урахуванням викладеного виконавчий комітет Житомирської міської ради, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. просить визнати недійсним договір дарування 143/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною 05.05.2015 р.
У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Прокурор Житомирської місцевої прокуратури дедяєва О.І. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує.
Відповідачі в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
04.05.2016 року Богунським районним судом міста Житомира ухвалено заочне рішення у справі за вказаним позовом, яким позов задоволено та вирішено визнати недійсним договір дарування 143/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною 05.05.2015 р.04.05.2016 року Богунським районним судом міста Житомира постановлено ухвалу, згідно якої скасовано заочне рішення від 01.12.2016 року та призначено праву до розгляду в судове засідання.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2018 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04.05.2016 року по справі за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання недійсним договору дарування, скасовано та спризначено до розгляду.
Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_2, 08.09.1985 р. н. з 18.05.2002 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 Знята з реєстрації 25.02.2015 р. (а. с. 5).
Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 08.12.2007 р. про що у книзі реєстрації шлюбів від 08.12.2007 р. відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено відповідний атів запис № 2676. (а. с. 6).
Зі змісту свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьками дитини вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_2. (а. с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зроблено відповідний атів запис № 1625 від 24 червня 2008 р. (а. с. 8).
На підставі договору дарування від 15.10.2009 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли у власність кожний по 21/100 ідеальній частині житлового будинку АДРЕСА_1. У витягу про державну реєстрацію прав від 24.06.2011 р. та витягу з Державного реєстру правочинів від 15.10.2009 р. вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками кожен по 21/200 будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9-12).
05.05.2015 р. приватним нотаріусом Стражник Тетяною Олексіївною посвідчено договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до якого ОСОБА_2 подарувала 143/200 цього будинку ОСОБА_4, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 20.01.2016 р. Власником майна: 143/200 будинку АДРЕСА_1 за договором дарування є ОСОБА_4. (а. с. 19-20, 57-108).
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 155 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та и людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
У ст. 173 СК України вказано, що батьки i діти, зокрема тi, які спільно проживають, можуть бути самостійними власниками майна. При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом.
Диспозицією ст. 175 СК України зазначено, що майно, набуте батьками i дітьми за рахунок їхньої спільної пpaцi чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.
Статтею 176 СК України встановлено, що батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось iз них, встановлюються законом.
Статтею 177 СК України передбачено, що батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її iнтереcax. Якщо малолітня дитина може самостійно визначити свої потреби та інтереси, батьки здійснюють управління її майном, враховуючи такі потреби та інтереси. Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від iмені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статі, лише з дозволу органу опіки та піклування. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, i лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.
Пунктом 7 частини 5 статті 177 СК України визначено, що органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотapiyca щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.
У частині 9 ст. 177 СК України встановлено, неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління и майном.
Статтею 11 Закону «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» зазначено, що …органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо …соціального захисту i захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей… надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина…
Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» визначено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки i піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від iмeнi дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.
Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, передбачено, що у paзi укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та(або) державній реєстрації, у тому, числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю малолітніх oci6, а також oci6, над якими встановлено опіку або піклування, нотapiyc перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких правочинів.
Згідно з підпунктом 1.9 пункту 1 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних oci6 на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотapiyc вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або iншoro уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживания.
У підпункті 1.10 вказано, що у paзi виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування вічужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або ix частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотapiyc повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідного виконавчого органу ради.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави i суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним i відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановлення законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 6 ст. 203 ЦК України зазначено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їxнix малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлено частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсніть правочину прямо не встановлена законом, але одна iз сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
З урахуванням викладеного, враховуючи, що в діях приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. не встановлено порушень вимог чинного законодавства але виходячи з добутих судом доказів, а саме допиту учасників процесу, наданих документів, суд дійшов висновку, що фактично у малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. відсутня 21/200 частка будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з чим суд, керуючись принципами неприпустимості позбавлення права власності, справедливості, добросовісності та розумності вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування 143/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною 05.05.2015 р.
Ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст 155, 173, 175, 176, 177 СК України, 82, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, ч. 3 ст. 288, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов виконавчого комітету Житомирської міської ради, що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяни Олексіївни, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування, задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування 143/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Тетяною Олексіївною 05.05.2015 р.
Повторне заочне рішення суду позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Г. Перекупка