Справа №442/3605/18
Провадження №2/442/1486/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.,

розглянувши в місті Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 442/3605/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1. звернувся в суд з позовом, в якому просить стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційни втрати та три проценти річних у розмірі 26 483, 54 грн., та судовий збір.

На підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонногой суду Львівської області по справі № 442/2192/14-ц від 19 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку між його співвласниками, позов задоволено, вирішено: поділити в натурі житловий будинок №42/1 в с. Снятинка, Дрогобицького району, Львівської області між його співвласниками ОСОБА_2 до ОСОБА_1, відповідно до ідеальних долей житлового будинку та запропонованого варіанту № 3, згідно висновку експерта №30-10/14, складеного 24.10.2014р. Реальна частка ОСОБА_2 у будинку з господарськими будівлями та спорудами, як співвідношення вартості пропонованих до виділу приміщень, будівель та споруд до загальної вартості становить - 3/5. Реальна частка ОСОБА_1 у будинку з господарськими будівлями та спорудами, як співвідношення вартості пропонованих до виділу приміщень, будівель та споруд до загальної вартості, становить - 2/5. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь - ОСОБА_1 - розмір грошової компенсації за відхилення реально виділених часток будинку з господарськими будівлями та спорудами сторонами, від ідеальних часток, що становить 36624 грн. з ПДВ.

На даний час рішення суду не виконується, кошти у сумі 36624грн. на користь позивача не сплачені. А тому, просить суд стягнути з відповідача інфляційни втрати та три проценти річних у розмірі 26 483, 54 грн., що нараховані через несплату суми, визначеної рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 19 лютого 2015 року .

Крім того, вказує на те, що згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму нарахованих 3% річних вказує 2105 грн., а також інфляційні збитки в розмірі 18684,51 грн.

Судом встановлено, що ухвалою судді від 22 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді від 22.06.2018 року запропоновано відповідачу ОСОБА_2 в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, право пред'явити зустрічний позов.

Учасникам справи роз'яснено, що відповідно до частини п'ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторонам роз'яснено також, що за клопотанням однієї зі сторін розгляд справи може проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та строки подання такого клопотання.

У встановлений ухвалою термін відповідачем відзив на позовну заяву не подано, зустрічний позов не пред'явлено.

Відповідач своїм правом надати зауваження чи заперечення щодо розрахунку позивача не скористався.

Від представника позивача надійшло клопотання від 2.08.2018року про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 17.08.2018року в задоволенні такого клопотання було відмовлено.

За вказаних обставин, суд, за правилами ст. 279 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників , відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження..

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановляється рішення.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області по справі № 442/2192/14-ц від 19 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку між його співвласниками, позов задоволено, вирішено виділити ОСОБА_2 : житловий будинок:Частину першого поверху ж/будинку (Б-І) вартістю 148224 грн.;Коридор літ. 1-1 13,4 м2, вартістю 39700 грн.;Житлова кімната літ. 1 -3 20,2 м2.;Житлова кімната літ. 1 -4 15,7 м2.;Разом площі ж/кімнат для розподілу без печей 35,9 м2, вартістю 108524 грн.;Частину цокольного поверху ж/будинку (пд) вартістю 37086грн.;Кухня літ.І, 14,4 м2, вартістю 37086 грн.;Горище над будинком у користуванні відповідно до ідеальних часток кожного зі співвласників.;Господарські будівлі і споруди:Частина господарської будівлі (сараю В), а саме (Вп) з перекриттям і стінами з шлакоблоків розміром 4,88 м х 3,65 м (площею 17,8 м2), вартість становить 24818 грн. Господарські будівлі та споруди спільного користування співвласниками вартістю 4495 грн. а) вбиральня «Г» з ш/блоків розміром 1,40 м х 1,20 м (площею 1,7 м2), вартістю 5026 грн.; б) огорожа з металічної сітки (літ.1,2) з воротами, загальною площею 84,0 м2, вартістю 3964 грн. Реальна частка позивачки ОСОБА_2 у будинку з господарськими будівлями та спорудами, як співвідношення вартості пропонованих до виділу приміщень, будівель та споруд до загальної вартості становить - 3/5. Виділити ОСОБА_1 житловий будинок:Частину першого поверху ж/будинку (Б-І) вартістю 53808 грн.;Житлова кімната літ. 1-2 17,8 м2.;Житлова кімната літ. 1-2п (проектна пропозиція) 15,0 м2.;Тамбур літ. 1-2 (проектна пропозиція) 2,0 м2.;Площа ж/кімнати для розподілу без печей 17,8 м2. Розрахунок: 3022,94 грн./м2 х 17,8 м2 = 53808 грн. ;Частину цокольного поверху ж/будинку вартістю 74722 грн. ; Підвал (літ. II 19,1 м2.; Кухня літ. II п (проектна пропозиція)14,5 м2.; Підвал літ. III 15,9 м2. Всього площі для розподілу: (19,1 + 15,9 = 35,0) 35,0 м2. Розрахунок : 2134,91 грн./м2 х 35,0 м2 = 74722 грн. Горище над будинком у користуванні відповідно до ідеальних часток кожного зі співвласників. Господарські будівлі і споруди: Частина господарської будівлі (сараю В), а саме (Вв) без перекриття і стінами з дощок розміром 3,12 м х 3,65 м (площею 11,4 м2), вартість якої становить 8350 грн.;Господарські будівлі та споруди спільного користування співвласниками вартістю 4495 грн.; а) вбиральня «Г» з ш/блоків розміром 1,40 м х 1,20 м (площею 1,7 м2), вартістю 5026 грн.; б) огорожа з металічної сітки (літ. 1,2) з воротами, загальною площею 84,0 м2, вартістю 3964 грн. Реальна частка відповідача ОСОБА_1 у будинку з господарськими будівлями та спорудами, як співвідношення вартості пропонованих до виділу приміщень, будівель та споруд до загальної вартості, становить - 2/5. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір грошової компенсації, за відхилення реально виділених часток будинку з господарськими будівлями та спорудами сторонам, від ідеальних часток, що становить 36624 грн. з ПДВ (а/с 7-10).

Рішення набрало законної сили 02.03.2015 року, звернуте до виконання. Однак, відповідач ухиляється від виконання вказаного рішення суду. Суду надано лист державної виконавчої служби від 03.01.2018 року № 09-12/21, яким підтверджено, що в Дрогобицькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Львівській області на виконанні перебуває виконавчий лист № 442/2192/14, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області зокрема про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розміру грошової компенсації, за відхилення реально виділених часток будинку з господарськими будівлями та спорудами сторонам, від ідеальних часток, що становить 36624 грн. з ПДВ.. Під час примусового виконання кошти боржником перераховувались частково та станом на 03.01.2017 сума заборгованості становить 24098,13 грн.

Позивач вважає, що такими діями, відповідач продовжує порушувати його законні права, а сума 3 процентів річних та інфляційних втрат за не виконання рішення суду складає 24483,54 гривень.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині пятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань (такий правовий висновок міститься у постанові ОСОБА_3 Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Позивач просить стягнути кошти у звязку з невиконанням відповідачем рішення суду яке набрало законної сили 02.03.2015 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що діями відповідача порушені права позивача, у звязку з чим позов слід задовольнити та стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 24126,56 гривень за розрахунком наданим позивачем та 3 % річних у розмірі 2356,98 грн. (за період з 19 лютого 2015 року по 23 травня 2018 року), а всього 26483,54 грн., виходячи з суми заборгованості в розмірі 24098,13 гривень, яка не була погашена за стягненням по рішенню Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.02.2015 року.

На підставі наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі п.5 ст. 268 ЦПКУкраїни датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення .

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, ст.ст. 625,1046,1047,1048,1050 ЦК України, суд -

ухвалив :

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: вул.І.Франка,42, с.Снятинка Дрогобицького району Львівської області) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: вул.І.Франка,45, с.Снятинка Дрогобицького району Львівської області) інфляційні втрати у розмірі 24126,56 та три проценти річних у розмірі 2356,98 грн. (за період з 19 лютого 2015 року по 23 травня 2018 року), а всього 26 483,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: вул.І.Франка,42, с.Снятинка Дрогобицького району Львівської області) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, адреса: вул.І.Франка,45, с.Снятинка Дрогобицького району Львівської області) 704 гривень 80 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нагірна О.Б.