Провадження № 2/243/3527/2018
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2018 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2003 року. Від шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, та на теперішній час шлюбні стосунки вони не підтримують, проживають окремо з травня 2018 року, спільне господарство ними не ведеться. Зазначає, що малолітня дитина донька ОСОБА_4 проживає разом із нею, повністю знаходячись на її утриманні та вихованні. Вказує на те, що вона хоча і працює але розмір доходів не дозволяє їй належним чином утримувати дитину. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, але може це робити, оскільки має постійну роботу зі стабільним доходом, будь яких стягнень з нього не проводиться. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення яким стягувати з ОСОБА_3 аліменти на її користь, на утримання дитини ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття, а саме до 02 вересня 2027 року.
Позивачка ОСОБА_1 ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
Судом встановлено, що згідно із копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_3: 1-НО № 123402, з 13 грудня 2003 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2).
Згідно із копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_3: 1-НО № 287653, вона народилася 02 вересня 2009 року в м. Словянську Донецької області та її батьками записані: ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4).
Згідно із довідкою про склад сімї № 4818 від 29 жовтня 2018 року, виданої Комунальним підприємством «ЖЕК № 4», по вул. Дарвіна, б. 15 АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка позивачки, з 28 вересня 2009 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивачки з 16 червня 1980 року(а.с.5).
Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2.,3 ст. 181 СК України).
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі.
Згідно із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом .
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту предявлення позову до суду.
З наданих суду доказів встановлено, що дитина власних доходів не має та потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним, інших утриманців не має.
Відповідач визнав позов та погодився на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку.
З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Розвязуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».
За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.
Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.
Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,182,183 СК України, ст. ст. 10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.
Стягувати зі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишня Косіора), 14, на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: 281806066, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, б. 15 кв. 21, аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич