Справа № 569/9453/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Довбенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу № 569/9453/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд встановити факт належності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідоцтва про одруження виданого 8 листопада 1986 року на прізвища ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2; встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_7, померлий 24 травня 1992 року є батьком ОСОБА_8, померлого 13 вересня 2006 року та дідом ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року, а ОСОБА_8, померлий 13 вересня 2006 року є батьком ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року; визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7, померлого 24 травня 1992 року, ОСОБА_8, померлого 13 вересня 2006 року та ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року, а саме на 1/2 частину будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 10 січня 1965 року, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради народних депутатів 1/2 частина домоволодіння по вулиці Малорівненська 56 в м.Рівне належить на праві власності ОСОБА_7, інша 1/2 частина домоволодіння по вулиці Малорівненська 56 в м.Рівне належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 червня 1987 року.

ОСОБА_4 є чоловіком позивач ОСОБА_2

ОСОБА_7 дід ОСОБА_4, відповідно тесть позивача ОСОБА_2

24 травня 1992 року, ОСОБА_7 помер. Факт його смерті підтверджується актовим записом про смерть № 701 від 25 травня 1992 року, складеним Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції .

Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно яка складалася з 1/2 частини будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне.

ОСОБА_7 не залишив заповіту, спадщину після його смерті прийняв його син ОСОБА_8 (батько ОСОБА_4В.) інших спадкоємців на час смерті ОСОБА_7 не було.

ОСОБА_8 вступив у володіння спадковим майном, оскільки відповідно до цивільного законодавства, що регулює спадкове право, зокрема статті 529 УРСР №1540-VI від 18.07.1963р. (чинного на час відкриття спадщини) та статті 1261 ЦК України №435-IV від 16.01.2003р. (чинного на даний час), являвся спадкоємцем померлого за законом першої черги.

В силу вимог ст.548 ЦК УРСР № 1540-VI від 18.07.1963 р., для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР № 1540-VI від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у Постанові "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" №4 від 24.06.1983р. розяснював, що, якщо позивач впродовж строку пропуску терміну для прийняття спадщини вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. Таке роз'яснення повністю відповідало вимогам чинного на той час цивільного законодавства, оскільки згідно з нормою ст.549 ЦК УРСР №1540-VI від 18.07.1963р., спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

З огляду на те, що ОСОБА_8 фактично вступив в управління спадковим майном з моменту відкриття спадщини, тобто з 24 травня 1992 року, а відтак прийняв спадщину в межах 6-місячного строку, встановленого чинним на той час законодавством, прийнята ним спадщина, в силу вимог ст.548 ЦК УРСР №1540-VI від 18.07.1963 р., визнається належною йому з моменту її відкриття.

13 вересня 2006 року ОСОБА_8 помер. Факт його смерті підтверджується актовим записом про смерть № 1541 від 14 вересня 2006 року, складеним Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції .

Відповідно після його смерті, його син ОСОБА_4 прийняв спадщину, оскільки проживав разом з ним та вступив в управління спадковим майном, інших спадкоємців не було.

До складу спадщини увійшло право на 1/2 частини будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне.

Однак, ні ОСОБА_8, ні його син ОСОБА_4 належним чином не оформили своє право на спадщину в установленому законом порядку.

15 листопада 2017 року помер і ОСОБА_4

До складу спадкового майна належить 1/2 частини будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне.

Позивач ОСОБА_2, як дружина покійного, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка.

Однак, через те, що свідоцтво про одруження їм було видане на прізвища ОСОБА_8, а пізніше, після обміну паспортів, їх прізвища, через переклад з російської мови на українську мову, були вказані як ОСОБА_2, вона не має змоги довести свої родинні стосунки з чоловіком та відповідно оформити свої спадкові права.

Судом також встановлено, що у ОСОБА_4 відсутній належний документ про прийняття спадщини після смерті його діда як його батьком так і ним самим після смерті батька, а також через різні написання прізвищ діда, батька та його прізвища, ОСОБА_2 не має можливості прийняти як спадкове майно 1/2 частину будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне яка належала ОСОБА_7

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 мати позивача, підтвердила суду, що її донька, одружившись в 1986 році з ОСОБА_5, разом з чоловіком мали прізвища ОСОБА_5. При отриманні нових паспортів в 2001 році їх прізвища були перекладені на українську мову як ОСОБА_2. В зятьового батька та діда теж були записані різні прізвища, ОСОБА_5 та ОСОБА_5, відповідно. Відповідно через це вони своєчасно не мали можливості оформитися у своїх спадкових правах. Підтвердила, що ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8, а він в свою чергу теж прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_10 донька позивача суду пояснила, що памятає як вони разом з мамою і татом проживали з дідусем та прадідусем, як одна сім»я. Після смерті прадідуся ОСОБА_7 вони надалі разом проживали з дідусем ОСОБА_8 Коли він помер, то вони здійснили його поховання і фактично прийняли спадщину після його смерті, хоча не оформили її. Також повідомила суду, що у всіх були по-різному написані прізвища, зокрема прадідусь мав прізвище «Кулеша», дідусь «Кулеш», а її батьки мають прізвище «Куліш».

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та має право звернутися до суду за захистом свого права та охоронюваного законом інтересу. Цивільне законодавство передбачає такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання певного права.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Однією з підстав набуття права власності, згідно з вимогами ст.1216 ЦК України, є спадкування.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України власник вправі пред'явити позов про визнання його прав власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності документа, який засвідчує його право власності.

Вpаховуючи, що ОСОБА_8 (тесть позивача) внаслiдок успадкування, а саме за законом, одеpжав належну його батькові ОСОБА_7 1/2 частину будинковолодіння по вулиці Малорівнська,56 в м.Рівне, відповідно його син ОСОБА_4 (чоловік позивача) внаслiдок успадкування, а саме за законом, також одеpжав це майно, користувався разом з сімєю ним, тому позивач ОСОБА_2 вважається такою, що, пpийняла спадщину після смерті свого чоловіка, та коpистується цим спадковим майном, є достатнi пiдстави для визнання за нею пpава власностi на це спадкове майно.

Частиною другою статті 124 Конституції України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

За приписами пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

На пiдставi ч.2 ст.124 Конституції України, ст.328, ст.368, ст.392, ст.1216, ст.1226, ст.1261, ч.3 ст.1268 ЦК Укpаїни, кеpуючись ст.ст. 206,258,259,264,265,273,315,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повнiстю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідоцтва про одруження виданого 8 листопада 1986 року на прізвища ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_7, померлий 24 травня 1992 року є батьком ОСОБА_8, померлого 13 вересня 2006 року та дідом ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року, а ОСОБА_8, померлий 13 вересня 2006 року є батьком ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_7, померлого 24 травня 1992 року, ОСОБА_8, померлого 13 вересня 2006 року та ОСОБА_4, померлого 15 листопада 2017 року, а саме на ? частину будинковолодіння по вулиці Малорівненська 56 в місті Рівне.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України СР 786812.

Відповідач ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Cуддя: