ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 731/300/18

Головуючий у першій інстанції - Савенко А. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/286/18

Чернігівський апеляційний суд у складі :

головуючої-судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач ОСОБА_3,

відповідачі: Антонівська сільська рада Варвинського району, Варвинська районна державна адміністрація, Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області на рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Антонівської сільської ради Варвинського району, Варвинської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

місце ухвалення рішення суду - смт Варва,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 17 вересня 2018 року, -

У С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Антонівської сільської ради Варвинського району, Варвинської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, в якому, уточнивши в подальшому позовні вимоги, просив визнати за ним у порядку спадкування право власності на земельну частку (пай) площею 4,5 га, що розташована на території Антонівської сільської ради, яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

Заявлені вимоги мотивував тим, що після смерті його бабусі ОСОБА_4 він, як спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину. Згодом він дізнався, що бабуся мала право на земельну частку (пай) площею 4,5 га, проте відповідний сертифікат було втрачено, а державний акт на право власності на землю не видавався. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням від 17 вересня 2018 року Варвинський районний суд позов ОСОБА_3 задовольнив. Визнав за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектарів на території Антонівської сільської ради, яка належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим в частині і посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволення позовних вимог до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні не зазначено, якими саме діями управління, як відповідач, порушило, оспорило чи не визнало прав (інтересів) позивача.

Представник управління, не заперечуючи проти наявності у ОСОБА_3 спадкових прав на спірну земельну частку, звертає увагу на ту обставину, що і позивачем у позові не зазначено конкретно, чим саме порушені його права з боку ГУ Держгеокадастру та не надано доказів такого порушення, чим не дотримані приписи ст.ст. 4, 12, 175 ЦПК України та ст.ст. 11, 15 ЦК України.

Зазначає, що правовідносини щодо здійснення паювання землі регулюються Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Як при проведенні паювання, так і на даний час Головне управління не наділене повноваженнями щодо розпорядження землями колективної власності членів КСГП та визнання права власності на земельну частку (пай).

Апеляційна скарга містить посилання на той факт, що у оспорюваному рішенні зазначено про розгляд і задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, хоча насправді позовні вимоги й рішення суду в цілому стосуються визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування.

У наданому відзиві ОСОБА_3, вважаючи судове рішення законним, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що відповідно до п. 6 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та ч. 4 ст. 122 ЗК України органом виконавчої влади, який здійснює розпорядження такими земельними ділянками, а також має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, на даний час є, зокрема, Держгеокадастр та його територіальні органи, до яких відноситься і Головне управління в Чернігівській області.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення в частині, що оскаржується, таким вимогам не відповідає.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Антонівської сільської ради Варвинського району, Варвинської районної державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, застосувавши нормативно-правові акти та норми ЦК УРСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, виходив з того, що позивач, вступивши у фактичне управління та керування майном, прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, але отримав нотаріальну відмову про неможливість оформлення спадкових прав у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Суд взяв до уваги неможливість на час розгляду справи отримання дублікату відповідного сертифікату через відсутність його копії та відповідних бланків, а також законодавчо визначеного порядку оформлення такого дублікату.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка доводилась позивачу бабусею. Вказані обставини підтверджуються відповідними копіями свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 5, 9, 10-12).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай).

З листа начальника міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області вбачається, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «1-ше Травня» громадянці ОСОБА_4 був виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 (а.с. 14). Даний сертифікат зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 12 вересня 1996 року за № 500. Розмір земельної частки (паю) 4,45 умовних кадастрових гектарів.

Вартість вказаної земельної частки (паю) по сертифікату на право на земельну частку (пай) станом на 02 жовтня 2017 року становить 120363,07 грн (а.с. 15).

Постановою від 29 червня 2017 року державний нотаріус Варвинської районної державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «1-ше Травня» с. Антонівка Варвинського району, що належала його бабі ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Згідно з даними Державного реєстру земель станом на 31 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку на заміну сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 не видавався, про що зазначено у листі начальника міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, адресованого на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 60).

З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 25 липня 2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 Варвинською районною державною нотаріальною конторою не заводилась. Перевірка проведена по алфавітній книзі обліку спадкових справ за 1996-2005 роки (а.с. 35).

Листом від 09 серпня 2018 року завідувач Варвинською районною державною нотаріальною конторою повідомив, що за перевіреними алфавітними книгами обліку спадкових справ за 2006-2018 роки спадкова справа після померлої ОСОБА_4 не заводилась (а.с. 51).

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року встановлено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже спірні відносини, що виникли між учасниками справи, регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України.

Правовідносини щодо здійснення паювання землі регулюються Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року № 720/95, згідно з положеннями якого член КСГП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Чинним законодавством визначено, що позов має пред'являтися до суду належним позивачем, тобто особою, яка має право вимоги за позовом, оскільки саме її права, свободи та інтереси порушені, оспорюються або невизнані (ст. 4 ЦПК України) та лише до належного відповідача - особи, яка повинна відповідати за позовом. Таке процесуальне право та обов'язок позивача та відповідача бути належним суб'єктом цивільних процесуальних відносин зумовлено матеріально-правовими відносинами, учасниками яких вони є. Належні сторони у цивільному процесі є носіями суб'єктивних прав та обов'язків, які складають зміст матеріально-правових відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Як вже зазначалось, ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,45 умовних кадастрових гектарів, про що мається відповідний запис у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «1-ше Травня». Вказана земельна частка (пай) перебуває на території Антонівської сільської ради Варвинського району (а.с. 14, 15).

Аналізуючи наведені норми та письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам закону, оскільки ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області не наділене повноваженнями щодо розпоряджаннями землями колективної власності членів КСГП, тобто є неналежним відповідачем у даній справі.

За змістом ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, позов ОСОБА_3 був пред'явлений до Антонівської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. У подальшому (а.с. 56-59) позивач уточнив заявлені вимоги та через свого представника письмово просив залучити до участі у справі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та Варвинську районну державну адміністрацію. Ухвалою суду від 21 серпня 2018 року вказане клопотання було задоволено (а.с. 64).

ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області у наданому на позов відзиві (а.с. 76-78) просило суд при вирішенні спору врахувати, що є неналежним відповідачем у справі, навівши підстави, аналогічні тим, що викладені у апеляційній скарзі, та відмовити у задоволенні позову до цієї юридичної особи. Разом із тим, рішення суду першої інстанції всупереч п.п. 3, 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України не містить мотивованої оцінки щодо відхилення наведених відповідачем аргументів щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині пред'явлених до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області вимог та констатації фактичних обставин, за якими суд визначив, ким із сторін і яким чином були порушені права позивача.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов ОСОБА_3 повністю, оскільки у справі не встановлено, що ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області порушило або оспорює право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування, має повноваження щодо розпорядження землями колективної власності членів КСП, визначення її розміру або видачу правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішених позовних вимог ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до цього відповідача.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області і відмовляє у задоволенні позову до цього відповідача, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених скаржником, а саме стягнути з ОСОБА_3 на користь ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області 1805,46 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області задовольнити.

Рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2018 року в частині задоволених вимог ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області - скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог до цього відповідача.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області (просп. Миру, 14, м. Чернігів, 14000, ) 1805,46 грн судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 03 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: