Ухвала

Іменем України

19 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2-5175/10

провадження № 61-7112 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2010 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 липня 2010 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2011 року, яка подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпунктів 4 і 14 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах

є Верховний Суд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 грудня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 10 січня 2018 року, але не пізніше тридцяти днів з моменту отримання копії ухвали - для надання додаткових доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку на касаційне оскарження.

У лютому 2018 року на виконання вимог зазначеної ухвали ОСОБА_1 надіслав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що він був пропущений з поважних причин. Зазначив, що з 27 липня 2007 року відбув до Сполучених Штатів Америки, що підтверджується відміткою у паспорті для виїзду за кордон.

На територію України він приїздив лише у періоди: з 03 березня 2014 року по

07 березня 2014 року; з 19 березня 2014 року по 23 березня 2014 року; з 06 травня

2015 року по 09 травня 2015 року, що підтверджується відмітками у паспорті, які відбувались виключно у зв'язку із виконанням ним трудових обов'язків.

З 01 серпня 2007 року по теперішній час він працює у Організації Об'єднаних Націй на посаді офіцера охорони департаменту служби безпеки та охорони секретаріату ООН на постійній основі в м. Нью-Йорк Сполучені Штати Америки, що підтверджується довідкою від 21 грудня 2017 року № 602494.

Рішення апеляційного суду йому не надсилалось, угоду із представником, який представляв його інтереси у даній справі припинено. Про оскаржуване судове рішення йому стало відомо 09 листопада 2017 року від представника ОСОБА_4, який

08 листопада 2017 року ознайомився з матеріалами справи

Причини пропуску строку на касаційне оскарження, наведені заявником не можуть бути визнані поважними, виходячи з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 325 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до положень статті 319 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на момент ухвалення оскаржуваного рішення апеляційного суду, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 жовтня 2015 року

у справі № 320/53/13 «Устименко проти України» право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Отже, у кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від

16 серпня 2017 року № 6-577цс17.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що рішення апеляційного суду Хмельницької області від 3 жовтня 2011 року було ухвалено за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 В суді апеляційної інстанції приймали участь його представники. Таким чином, ОСОБА_1 міг знати про наслідки розгляду його апеляційної скарги.

Зазначені обставини, а також ураховуючи те, що ОСОБА_5 тривалий період часу не цікавився наслідками розгляду його апеляційної скарги свідчить про відсутність непереборних обставин, які могли б бути визнані, як поважні причини для перегляду остаточного та обов'язкового для виконання судового рішення.

За змістом пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик