Справа № 510/1254/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

05.12.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошкова І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2, у судові засідання, які призначалися, будучи належним чином сповіщений, двічі не зявився, про причини неявки суд не сповістив, був попереджений, що на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки справа буде розглянута у його відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляється заочне рішення).

Позивач у судове засідання також не зявилась, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона на задоволенні позову наполягає, просила розглянути справи у її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У звязку із цими обставинами та керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія свідоцтва про шлюб сторін; копія свідоцтва про народження доньки Катерини - 11.01.2015 р. н., згідно якої батьком неповнолітньої дитини записаний ОСОБА_2; копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_1 та її РНОКПП, копія паспорту гр. України на імя ОСОБА_2 та його РНОКПП, копія рішення Ренійського районного суду Одеської області; довідка виконкому Ренійської міської ради від 04.07.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки Катерини, 11.01.2015 р. н. з відповідача ОСОБА_2, який є батьком дитини, та з яким починаючи з 12.10.2013 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 22.01.2018 р., яке набрало законної сили, зазначивши, що вже тривалий час сторони будь-яких стосунків не підтримують, на теперішній час фактично мешкають окремо. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матірю, позивачкою по справі. Відповідач матеріально доньку не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом із нею. Усі обовязки щодо утримання та виховання неповнолітньої доньки позивачка несе самостійно. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки Катерини не надає, тим самим обмежуючи можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку її обдарувань. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання доньки Катерини, 11.01.2005 р. н., у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 11.07.2018 р. і до 11.01.2033 року, тобто до досягнення донькою Катериною повноліття. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку по утриманню рідної доньки. Угоди про добровільну сплату аліментів між батьками не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати доньку. Відповідач офіційно не працює, за словами позивача, відповідач ходить у закордонних рейсах, має мінливий, непостійний дохід. Відповідач працездатний, може отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу аліменти на утримання доньки. Інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Позивачка тимчасово не працює, перебуває у декретній відпустці, отримує незначний дохід, який, однак не дозволяє у повній мірі забезпечити нормальний фізичний, духовний розвиток дитини, тощо.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісної доньки не надається, відповідач є працездатною особою, яка отримує мінливий дохід, домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, таким чином суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси неповнолітньої дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 211, 258, 259, 264 - 265, 268, 280, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки Катерини, 11.01.2015 р. н. у твердій грошовій сумі, у розмірі 3000 (три тисячі) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.07.2018 року і до 11.01.2033 року, тобто до досягнення донькою Катериною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 704 грн. 80 коп. судового збору в доход держави.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду, а також в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: І.Д. Бошков