АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:654/519/18
Номер провадження:22-ц/791/846/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

Головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Судді: Вейтас І.В.

Приходько Л.А.,

Секретар: Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сіянка В.М., у цивільній справі за позовом Херсонської обласної кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Херсонська обласна кредитна спілка «Єдність» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12 жовтня 2015 року між кредитною спілкою та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №161/2015, відповідно до умов якого кредитна спілка надала позичальнику кредит у розмірі 80 000,00 грн., а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кошти та сплатити проценти за користування грошима. Сторони визначили строк кредитування - 36 місяців.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12 жовтня 2015 року між кредитною спілкою та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договір поруки №1/161/15, відповідно до якого поручителі зобов'язалися нести солідарну відповідальність у разі невиконання позичальником умов кредитного договору.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за договором, станом на 09 лютого 2018 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 93692,95 грн., що складається із заборгованості за основною сумою кредиту - 75544,08 грн. та заборгованості по сплаті процентів - 18148,87грн., яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь кредитної спілки та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2018 рокупозовні вимоги задоволено частково, ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Єдність» заборгованість за кредитним договором в сумі 93692,95 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн., а всього 95454грн.95 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема вказав, що суд дійшов неправильного висновку про те, що позичальник отримав кредит у розмірі 80000,00грн., оскільки згідно платіжного доручення №572 від 12.10.2015р. КС «Єдність» перерахувала йому лише 58431,55грн.

Також апелянт зазначив, що суд безпідставно не взяв до уваги наданий ним розрахунок заборгованості проведений фахівцем з бухгалтерського обліку.

У відзиві на апеляційну скаргу ХОКС «Єдність» просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та пояснили, що фактично позичальнику був наданий кредит у розмірі 58431,55грн., з яких за домовленістю сторін позичальник 12.10.2015 року сплатив авансом проценти у розмірі 21566,45грн., шляхом внесення цих коштів до каси спілки.

Представник КС «Єдність» проти задоволення апеляційної скарги заперечував та пояснив, що позичальнику був наданий кредит у розмірі 80000,00грн., з яких за домовленістю сторін договору, відповідно до графіку розрахунків, ОСОБА_2 сплатив авансом проценти у розмірі 21568,45грн. за 7 місяців користування кредитом. Решта частина кредитних коштів в сумі 58431,55 перерахована спілкою на розрахунковий рахунок позичальника.

Поручитель ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги визнала та просила її задовольнити з підстав викладених у скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені згідно вимог цивільного процесуального законодавства, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Заслухавши доповідача, учасників справи, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 жовтня 2015 року між ХОКС «Єдність» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №161/2015, за умовами якого кредитна спілка надала позичальнику кредит в розмірі 80000,00грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с. 5-7).

Кредит надано строком на 36 місяців, плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 46,2 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Того ж дня, кредитором та позичальником затверджений Графік розрахунків (Додаток №1), який згідно п.5 є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно графіку сторони підтвердили надання ОСОБА_2 кредиту у розмірі 80000,00грн. та погашення позичальником авансом з наданих йому коштів процентів за період з 12.10.2015р. по 12.06.2016р. включно у загальному розмірі 21568,45грн.

Можливість надання кредиту з одночасним утриманням процентів авансом відповідає положенням постанови Правління НБУ №481 від 27.12.2007 року «Про затвердження Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України».

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12 жовтня 2015 року укладено два окремих договори поруки:№1/161/15 між ХОКС «Єдність» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та договір поруки №1/161/15-01між ХОКС «Єдність» та ОСОБА_6, ОСОБА_7 За умовами вказаних договорів поручителі поручилися перед кредитором боржника за виконання ним договірних зобов'язань (а.с.8-9).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зібранні по справі докази свідчать, щоОСОБА_2 належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, що позичальником не заперечувалося й в суді апеляційної інстанції (технічний запис судових засідань від 25.07 та 15.08.2018р.), чим порушив умови договору, в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого, станом на 09 лютого 2018 року виникла заборгованість у загальному розмірі 93692,95грн., яка складається з: 75544,08 грн. - заборгованість за кредитом та 18148,87грн. - заборгованістьпо сплаті процентів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позичальник належним чином не виконував договірні зобов'язання, а тому виникла заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Заборгованість за договором підтверджена відповідним розрахунком, який відповідачами не спростований належними та допустимими доказами.

При цьому колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги висновок за аналізом розрахунків заборгованості проведений фахівцем з бухгалтерського обліку, який був наданий ОСОБА_2, за відсутності належного посвідчення цього висновку, відсутності доказів щодо його складання уповноваженим фахівцем з бухгалтерського обліку (наявність відповідної освіти, стажу роботи, ліцензії, тощо), який був поведений за вихідними даними, які були взяти зі слів позичальника (а.с.81-84).

За матеріалами справи встановлено, що 12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 на ім'я голови правління КС «Єдність» подана заява, згідно якої позичальник просив перерахувати суму наданого кредиту у розмірі 80000,00грн. на належний йому картковий рахунок в банківській установі, з яких вирахувати відсотки авансом в розмірі 21568,45грн. за 7 місяців (а.с.12).

Згідно розрахунку заборгованості вказана сума зарахована в погашення процентів за кредитом, а кредитні кошти у розмірі 58431,55грн. за платіжним доручення №572 від 12 жовтня 2015 року перераховані кредитною спілкою на рахунок ОСОБА_2, що також також підтверджено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 25.07.2018р. про зарахування коштів.

Наведені обставини спростовують посилання апелянта про те, що він сплатив проценти у розмірі 21568,45грн. із наданих коштів в сумі 58431,55грн., а не з 80000,00грн.

В судовому засіданні судом апеляційної інстанції були оглянуті оригінали журналів надходження коштів через касу ХОКС «Єдність» за жовтень 2015 року, згідно яких відсутні дані про внесення позичальником або поручителем ОСОБА_3 коштів по сплаті процентів 12.10.2018р. через касу спілки.

За змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що реалізуючи своє право на дострокове повернення кредиту, 13 грудня 2017 року ХОКС «Єдність» направила ОСОБА_2 та поручителям листи із вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.13-15).

Тобто, надсилаючи вимогу про повне дострокове повернення всієї суми кредиту разом із нарахованими процентами, кредитор в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором і строк виконання зобов'язання за договором настав достроково.

За змістом направлених відповідачам листі строк виконання основного зобов'язання настав на тридцятий день з моменту одержання адресатом вимоги про дострокове повернення кредиту.

З урахуванням повідомлень про вручення поштового відправлення, право вимоги у позивача щодо повернення кредиту в повному обсязі настало з 17 січня 2018 року.

Наданий кредитною спілкою розрахунок заборгованості свідчить, що він проведений станом на 09 лютого 2018 року, проте самі розрахунки, у тому числі останнє нарахування процентів здійснено 12 жовтня 2017 року, тобто в межах строку дії кредитного договору (а.с.10), а тому доводи апеляційної скарги про нарахування процентів за межами дії договору позбавленні правового обґрунтування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до положень статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно положень ст. 389 ч.3 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 17 серпня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: І.В. Вейтас

Л.А. Приходько