Справа № 648/236/18
Провадження № 2/648/342/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Білозерський районний суд Херсонської області

в складі головуючого - судді: Сокирко Л.М.,

секретаря судових засідань: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння,

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 31 січня 2018 року звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння, мотивуючи позов тим, що в 1976 році ними (ОСОБА_2 та ОСОБА_3М.) було збудовано житловий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,15 га, по провулку Степовий, 6 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, який відносився до групи колгоспного двору, оскільки вони (ОСОБА_2 та ОСОБА_3М.) працювали в колгоспі ім. Кірова та були його членами.

Батьки ОСОБА_2: батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 не були членами колгоспного двору, так як не працювали в колгоспі та не були його членами.

На час побудови будинку та по теперішній час вони (ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також їх діти: ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_2М.) проживають у спірному житловому будинку та набули права спільної сумісної власності на нього.

Рішенням народного суді Білозерського району Херсонської області від 13 березня 1981 року, домоволодіння за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, пров. Степовий, 6 визнано колгоспним двором та поділено між членами цього двору та визнано право власності, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 2/6 частини житлового будинку, які складаються з приміщень 2-6 (площею 9,6 кв.м), 2-7 (площею 8,7 кв. м), загальною площею 18,3 кв.м, що складає та 26/100 частини, 2/6 частини сараю «літ. Б»; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (з урахуванням частин двох неповнолітніх дітей 4/6 частини житлового будинку, що складається з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, загальною площею 52,2 кв.м, що складає 74/100 частки домоволодіння, 4/6 частини сараю літ. «Б». Підвал, водопровід, басейн для води залишено в спільному користуванні.

15 липня 1984 року помер ОСОБА_9 та після його смерті спадщину у виді 26/200 (або 13/100) частин домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Білозерською державною нотаріальною конторою 8 вересня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №1380, прийняла ОСОБА_10

8 березня 2008 року померла ОСОБА_10 та після її смерті спадщину у виді 26/200 (або 13/100) частин домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (серія ВРК № 542450), виданого 23 травня 2011 року Білозерською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-480, прийняла ОСОБА_11

В 2014 році померла ОСОБА_11 та після її смерті спадщину у виді 26/200 (або 13/100) частин домоволодіння, відповідно до свідоцтва про право на спадщину (серія та номер: 1300), виданого 22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 прийняв її син ОСОБА_6

Вважають, що зазначені свідоцтва про право на спадщину є недійсними, так як правовідносини щодо спадкування 26/100 частин домоволодіння за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, пров. Степовий, 6 почалися після винесення рішення народного суді Білозерського району Херсончької області від 13 березня 1981 року.

Згідно повідомлення Білозерського районного суду Херсонської області за вихідним номером 2548 від 23 квітня 2009 року, цивільна справа за позовом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розподіл будинку згідно із журналом реєстрації цивільних справ за 1981-1982 роки не розглядалась.

Враховуючи, що судове рішення, як підстава виникнення права власності 26/100 частини домоволодіння за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, пров. Степовий, 6, судом не приймалось, відповідно у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не виникло право власності на зазначену частину домоволодіння, а отже й спадкової маси у вигляді 26/100 частин цього домоволодіння не виникло та не могло бути успадковано.

Просили визнати недійсними: свідоцтво про право на спадщину, видане Білозерською державною нотаріальною конторою 8 вересня 1987 року, зареєстрованє в реєстрі за №1380, свідоцтво про право на спадщину за заповітом (серія ВРК № 542450), видане 23 травня 2011 року Білозерською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за №1-480 та свідоцтво про право на спадщину (серія та номер: 1300), видане 22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 Визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 26/100 частин домоволодіння за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Чорнобаївка, пров. Степовий, 6.

Згідно ухвали Білозерського району Херсонської області від 5 червня 2018 року, залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння в частині позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_12 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник - адвокат ОСОБА_13 позовні вимоги не визнали, подали відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги є необґрунтованими, з підстав зазначених у відзиві, зокрема пояснили, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13 березня 1981 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна колгоспного двору, спірне домоволодіння було визнано колгоспним двором та поділено між його членами: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Із вказаного рішення вбачається, що сторони проживають в колгоспному дворі з 1977 року. В 1979 році збудували домоволодіння. І з того часу проживають в ньому. Згідно категорії, домоволодіння відноситься до колгоспного двору, що підтверджується документами справи. До складу двору входить шість осіб: позивачі, відповідачі та їх неповнолітні діти. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов визнали.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З наданої позивачами довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 02-20/1000 від 11 грудня 2017 року, вбачається, що згідно даних погосподарської книги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, суспільна група господарства колгоспна.

Надану позивачами довідку ПОК «Зоря» про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_14 членами колгоспу не були, необхідно розцінювати критично, оскільки не зрозуміло, на підставі чого вона видана і яке відношення ПОК «Зоря» має до колгоспу. Крім того, вказана довідка суперечить рішенню суду від 13 березня 1981 року та довідці Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 11 грудня 2017 року.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були членами колгоспного двору.

Доводи позивачів на те, що згідно повідомлення Білозерського районного суду Херсонської області від № 2548 від 23 квітня 2009 року, цивільна справа за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розподіл будинку із журналом реєстрації цивільних справ за 1981-1982 роки не розглядалась, треба оцінювати критично, так як дане повідомлення спростовується рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13 березня 1981 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна колгоспного двору. Крім того, висновок позивачів про те, що ОСОБА_10 не мала права спадкування після ОСОБА_9, а ОСОБА_11 після ОСОБА_10, а він після ОСОБА_11, є не зрозумілим та не ґрунтується на вимогах закону. Право власності ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, а також його (ОСОБА_6В.) були зареєстровані в установленому законом порядку.

Крім того, позивачами пропущено строк позовної давності, так як про своє порушене право їм було відомо ще у 2009 році.

Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, перевіривши надані сторонами докази, вважає, що право позивачів, за захистом якого вони звернулися до суду не порушено, а підстави на які вони посилаються, не відповідають дійсності.

Так, позивачка ОСОБА_3 дійсно 13 квітня 2009 року зверталася до Білозерського районного суду Херсонської області із запитом, щодо розгляду Білозерським районним судом Херсонської області справи за позовом ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розподіл будинку.

На адресу останньої, Білозерським районним судом Херсонської області 23 квітня 2009 року було надано відповідь, що згідно журналів реєстрації цивільних справ за 1981-1982 роки зазначена справа судом не розглядалася.

Однак, згідно інформації Білозерського районного суду Херсонської області від 5 квітня 2018 року та долученої копії рішення суду, вбачається, що Народним судом Білозерського району Херсонської області 13 березня 1981 року було розглянуто цивільну справу № 3-98/1981 за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна колгоспного двору. (У зазначеному рішенні позивач ОСОБА_9 зазначений по-батькові російською мовою "Ефимович", із долученої довідки Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 02-20/1000 від 11 грудня 2017 року, у виписках з погосподарських книг ОСОБА_9 по батькові вказаний "Юхимович",а тому в подальшому, суд вкавзує по батькові вказану особу, як "Юхимович").

Як вбачається із копії даного рішення, сторони проживали в колгоспному дворі з 1977 року та в 1979 році збудували домоволодіння по вул. Степова, 6 у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. Відповідно категорії домоволодіння відноситься до колгоспного двору, що підтверджується матеріалами справи. До складу двору входило шість осіб: позивачі, відповідачі та їх неповнолітні діти. Позивачі просили розділити домоволодіння, виділивши їм 2/6 частини домоволодіння, а відповідачам - 4/6. Відповідачі позов визнали.

У зазначеній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого, домоволодіння колгоспного двору, розташованого по вул. Степова, 6 у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області було розділено та визнано право власності: за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 2/6 частини домоволодіння, які складаються з приміщень 2-6 (площею 9,6 кв.м), 2-7 (площею 8,7 кв. м), загальною площею 18,3 кв.м, що складає та 26/100 частини, 2/6 частини сараю «літ. Б»; за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та з урахуванням частки двох неповнолітніх дітей 4/6 частини домоволодіння, що складається з приміщень 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, загальною площею 52,2 кв.м, що складає 74/100 частки домоволодіння, 4/6 частини сараю літ. «Б». Підвал, водопровід, басейн для води залишено в спільному користуванні.

Вказане рішення суду набрало законної сили 24 березня 1981 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, посилання позивачів на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були членами колгоспного двору спростовується вище вказаним рішенням суду.

Одночасно, суд не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ довідку ПОК «Зоря» про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не були членами колгоспу, так як вона суперечить вище зазначеному судовому рішенню.

Крім того, позивачі надали до суду світокопію довідки, яка ні ким не завірена, не містить дати її видачі та адресата.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для визнання недійсними: свідоцтва про право на спадщину, виданого Білозерською державною нотаріальною конторою 8 вересня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі за №1380, свідоцтва про право на спадщину за заповітом (серія ВРК № 542450), виданого 23 травня 2011 року Білозерською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-480 та свідоцтва про право на спадщину (серія та номер: 1300), виданого 22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 не вбачається, так як зазначені свідоцтва були видані, відповідно до вимог ЦК України, право власності спадкодавця ОСОБА_9 на належне йому майно (частину спірного домоволодіння, розташованого по вул. Степова, 6 у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області було підтверджене рішенням Народного суду Білозерського району Херсонської області від 13 березня 1981 року, а відповідно: право власності спадкодавця ОСОБА_10 на належне їй майно (частину спірного домоволодіння, розташованого по вул. Степова, 6 в с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області) було підтверджено свідоцтвом про право на спадщину, виданого Білозерською державною нотаріальною конторою 8 вересня 1987 року та зареєстровано в реєстрі за №1380; право власності спадкодавця ОСОБА_11 на належне їй майно (частину спірного домоволодіння, розташованого по вул. Степова, 6 у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області) було підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (серія ВРК № 542450), виданого 23 травня 2011 року Білозерською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-480.

Враховуючи, що підстав для визнання недійсними вищевказаних свідоцтв не вбачається, то немає і підстав для визнання за позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права власності на 26/100 частини домоволодіння, розташованого по вул. Степова, 6 у с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області.

Одночасно, суд вважає, що позов ОСОБА_5 подано до суду без належних на те підстав, так як останній жодних вимог до відповідача не заявив, та в зазначеній справі чинним законодавством не передбачено звернення до суду особи в інтересах інших осіб (окрім представника).

Крім того, суд визнає, що посилання відповідача та його представника про те, що позивачами пропущено строк позовної давності із зверненням до суду із вказаним позовом, однак відповідно до роз'яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування строку позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, пропуск строку позовної давності є підставою для відмови в позові лише в разі доведеності позовних вимог.

Враховуючи зазначене, а також те, що позовні вимоги позивачів не доведені, суд не вирішує питання про застосування строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-82, 85, 141, 200, 206-207, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на частину домоволодіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного судового рішення - 2 листопада 2018 року.

Суддя: Сокирко Л.М.