30 квітня 2018 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого - судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Горобець Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,
В обґрунтування позову зазначив, що 26.08.017 в с. Лиман Зміївського району Харківської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів під керуванням водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В результаті ДТП його автомобіль Опель - Вектра отримав механічні пошкодження. Відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП, однак, у добровільному порядку матеріальну шкоду не відшкодовано, у зв"язку з чим змушений звернутися до суду.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 23.03.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву не надавав.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
З постанови Зміївського районного суду Харківської області від 04.10.2017 вбачається, що 26.08.2017 о 17:00 годині в с. Лиман Зміївського району Харківської області по вул. Андріївській ОСОБА_2, перебуваючи з ознаками алкогольного сп"яніння, керував власним автомобілем ЗАЗ-1103, реєстраційний номер НОМЕР_2, на порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху, та на перехресті з пров. Калініна, під час повороту ліворуч не надав дорогу автомобілю Опель - Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення автомобілів, які були технічно пошкоджені. Даною постановою суду ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладено адміністративне стягнення (а.с. 6)
З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль Опель - Ветра, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1993 року випуску належить ОСОБА_1 (а.с. 5)
Відповідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, під джерелом підвищеної небезпеки слід розуміти діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, які в силу своїх природних чи створених людиною властивостей не піддаються в процесі їх експлуатації безперервному і всебічному контролю людини, внаслідок чого створюють підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, чи інших осіб та обумовлюють високий ступінь вірогідності заподіяння шкоди цим особам чи їх майну.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.
У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
В пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, що підлягає до відшкодування, суд керується вимогами ст.. 1192 ЦК України та п.18 Постанови пленуму Верховного Суду України № 8 від 30.05.1997 року « Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» вбачається, що судам потрібно мати на увазі, що акти чи інші документи, в тому числі відомчі, де зазначаються обставини, встановлені із застосуванням спеціальних знань (наприклад, про причини аварії, вартість ремонту, розмір нестачі матеріальних цінностей), не можуть розглядатися як висновок експерта та бути підставою для відмови в призначенні експертизи, навіть якщо вони одержані на запит суду, органу дізнання, слідчого або адвоката.
Протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв»язок цих дій із шкодою, що настала, встановлено постановою Зміївського районного суду Харківської області від 04.10.2017 (а.с. 6).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 142, 206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання рішення 30 квітня 2018 року.

Головуючий: