Справа № 482/2131/17
Провадження 2/482/53/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю, Новобузька філія Миколаївського МБТІ, Районне Комунальне підприємство «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, про визнання права власності на самочинно добудований обєкт нерухомості, введення в експлуатацію, зобовязання третьої особи до реєстрації рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на самочинно добудований обєкт нерухомості, введення в експлуатацію, зобовязання третьої особи до реєстрації рішення суду.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що 11.09.2008 р. придбала у власність земельну ділянку, площею 0,2100 га, розташовану за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20 та цього ж дня стала власницею нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 58,8 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,1500 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Посилаючись на те, що 22.06.2017 р. вона закінчила реконструкцію та отримала технічний паспорт на добудований житловий будинок в 303,3 кв.м., який не перешкоджає ні житловим органам, ні сусідам, ні будь-кому, вказавши, що отримала відмову Управління державного архітектурно-будівельного контролю щодо оформлення права власності на цей будинок, просить визнати за нею право власності на самочинно добудований обєкт нерухомості, який знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20, ввести обєкт в експлуатацію та зобовязати Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради видати позивачу документи, які необхідні для реєстрації права власності на нерухоме майно та зобовязати Новобузьку філію Миколаївського МБТІ зареєструвати рішення суду щодо набуття права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 18.12.2017 р. під час відкриття провадження у справі позивачу розяснено право суду за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у справі співвідповідача. Також розяснено, що в разі, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 51 ЦПК України, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Судом до участі у справі у якості третіх осіб залучено Районне Комунальне підприємство «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації» та виконавчий комітет Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявилася, направила до суду свого представника адвоката ОСОБА_1, яка вимоги позову підтримала з підстав у ньому викладених, просила про його задоволення в повному обсязі. Суду пояснила, що до будь-яких органів з метою вирішення питань щодо оформлення права власності на самочинно добудований обєкт позивач не зверталася, у звязку із чим докази такого звернення надати суду не бажає.

Представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про те, що є неналежним відповідачем по справі і просить прийняти з даного приводу відповідне рішення.

Представник третьої особи - Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради у судове засідання не зявився, у підготовче судове засідання надавав заяву про те, що управління здійснює повноваження органу держархбудконтролю на території м. Миколаєва, а тому питання права власності на обєкт самовільно збудований у с.Піски Новоодеського району Миколаївської області не відноситься до їх компетенції.

Представник третьої особи - Новобузької філії Миколаївського МБТІ у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час проведення судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи виконавчого комітету Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник третьої особи - Районного Комунального підприємства «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації» у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши доводи позову та дослідивши надані суду письмові докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 11 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в РКП «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації» за № 21485295 придбала у власність житловий будинок, камяний, житловою площею 40,5 кв.м., загальною площею 58,8 кв.м., зазначений під літерою «А-1», до якого прилягають камяні будівлі та споруди: сарай «Б-1», котельна «В-1», погріб «Г-1» п/д, літня кухня «Д-1», убиральня «Е-1», споруда №1, огорожа № 2-3, та земельну ділянку площею 0,1500 га надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20.

Крім того, згідно договору купівлі-продажу від 11.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №3129361, позивач ОСОБА_2 придбала у власність земельну ділянку площею 0,2100 га, розташовану за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20, для ведення особистого селянського господарства.

Як вказала в судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1, що також підтверджується матеріалами справи, на земельній ділянці, площею 0,1500 га наданій для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20, без відповідних дозволів та проектної документації позивачем самочинно здійснено реконструкцію переобладнання та забудову житлового будинку та інших господарських будівель і споруд, а саме відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20, виданому ОСОБА_2 самочинно забудовано: житловий будинок «А-1» із збільшенням житлової площі на 16,1 кв.м. за рахунок перепланування; самочинно забудована нежитлова прибудова «А1-1» площею забудови 143,2 кв.м., загальною площею 131,1 кв.м.; житлова прибудова «А2-1» переобладнана з сіней: площа забудови 22,30 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., загальною площею 18,6 кв.м.; самовільно забудовано прибудову «а2-1» площею забудови 11,3 кв.м., загальною площею 10,0 кв.м.; самовільно забудовано нежитлову прибудову «А3-1» площею забудови 147,3 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 114,0 кв.м.; недобудоване «З» площею забудови 165,0 кв.м. (а.с.9-11).

22 червня 2017 року ТОВ «Бюро Генерального Планування» на замовлення позивачки був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок «А-1» з нежитловою прибудовою «А1-1», житловою прибудовою «А2-1», прибудовою «а2-1», нежитловою прибудовою «А3-1», недобудованим «З», за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20.

В період 2008-2017 років за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20 позивач самостійно без відповідних документів, які надають право виконувати будівельні роботи, було реконструйовано, переобладнано та забудовано: житловий будинок «А-1» із збільшенням житлової площі на 16,1 кв.м. за рахунок перепланування; самочинно забудована нежитлова прибудова «А1-1» площею забудови 143,2 кв.м., загальною площею 131,1 кв.м.; житлова прибудова «А2-1» переобладнана з сіней: площа забудови 22,30 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м., загальною площею 18,6 кв.м.; самовільно забудовано прибудову «а2-1» площею забудови 11,3 кв.м., загальною площею 10,0 кв.м.; самовільно забудовано нежитлову прибудову «А3-1» площею забудови 147,3 кв.м., житловою площею 29,6 кв.м., загальною площею 114,0 кв.м.; недобудоване «З» площею забудови 165,0 кв.м.

На праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 належать земельні ділянки, а саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею - 0,1500 га, кадастровий номер земельної ділянки :05:012:0011, за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2100 га, кадастровий номер - :05:012:0012, за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Піски, вул. Мостова, 20.

Статтею 331 ЦК України визначено загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону. Вказана норма не призначена для врегулювання правового режиму самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в разі, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Згідно з вимогами ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У відповідності до приписів ст.ст. 12-13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 при розгляді справ даної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Згідно п. 12 вказаної Постанови зазначено, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

У пункті 14 зазначено, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Наведена правова норма дає суду підстави для висновку, що під час розгляду справи за позовом власника земельної ділянки про визнання за ним права власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно встановленню підлягають такі обставини, зокрема: чи позивач є власником земельної ділянки, чи звертався до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації, чи є законною відмова в такому прийнятті, чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Ст. 12 Закону України «Про планування і забудову територій» визначено, що вирішення питання щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об'єктів містобудування та упорядкування територій відповідно до генеральних планів населених пунктів віднесено до компетенції сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку визначеному законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 10 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а такою з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Діючим законодавством визначений певний порядок здійснення будівельних робіт з будівництва новоствореного нерухомого майна, реконструкції, перебудови, добудови, порядок отримання дозвільної документації, перевірку об'єктів встановленим нормам і правилам, отримання правовстановлюючого документу і державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.

За приписами ч. 1 ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій" будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Згідно з ч.ч. 1 - 6 ст. 24 Закону України "Про планування і забудову територій" фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Стаття 34 вказаного Закону передбачає направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань архітектурно-будівельного контролю, а також реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 цього Закону, зареєстрована декларація про готовність обєкта до експлуатації або сертифікат є підставою для оформлення права власності на нього.

У пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6 зазначено, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку із цим положення частини п'ятої статті 376 ЦК не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття ним права власності на будинок чи садибу. Прийняття в експлуатацію таких об'єктів нерухомості має здійснюватися відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у спосіб, визначений Порядком прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року № 91.

В даному випадку, позивач не надала суду належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування своїх вимог в розумінні ст.ст.76,81 ЦПК України.

Крім того, позивач при розгляді справи не надала суду докази на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, зокрема, що вона не порушувала будівельні норми при самочинному будівництві та на підтвердження наявності в позивача наявних погоджень всіх відповідних служб. Перед початком реконструкції будинку дозвільні документи не отримувалися, про що представник позивача зазначила в суді.

Також слід зазначити, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач обрала неналежний спосіб захисту, оскільки суд, здійснюючи правосуддя, не може перебирати на себе повноваження органу, до компетенції якого віднесено вирішення питань про надання дозволів на будівництво, реконструкцію, переобладнання житлових приміщень та введення їх в експлуатацію.

Позивачка не надала суду доказів щодо її звернення до компетентного органу з питань прийняття самовільних споруд до експлуатації, відмова компетентного органу в матеріалах справи відсутня.

Як зазначила представник позивача в судовому засіданні, проект на будівництво вказаних будівель і споруд, а також реконструкцію та перебудову житлового будинку не замовлявся та не виготовлявся, відповідно і необхідні дозволи на здійснення будівництва відсутні. Доказів про те, чи будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією позивачем та її представником не надано суду, як і не надано доказів у підтвердження того, що ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

Також позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 міської ради Миколаївської області, який не є належним відповідачем у справі, оскільки компетенція вказаного органу не розповсюджується на територію с. Піски Новоодеського району Миколаївської області, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Також хибними є заявлені позовні вимоги щодо зобовязання третьої особи до реєстрації рішення суду. Такою третьою особою у позові вказано Новобузьку філію Миколаївського МБТІ.

Крім того, що компетенція зазначеної позивачем у позові третьої особи не розповсюджується на територію Новоодеського району Миколаївської області, обовязок вчинити певні дії може бути покладений лише на відповідача по справі та не може покладатися на тертю особу згідно її процесуального статусу у справі.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні як у звязку із його безпідставністю та недоведеністю, так і у звязку із тим, що доказів порушення прав позивача ОСОБА_3 міською радою Миколаївської області, вказаною у позові у якості відповідача, суду не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання за адресою: м. Миколаїв, пр.. Героїв України, 75-Б, кв.8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, до ОСОБА_3 міської ради, треті особи: Управління державного архітектурно-будівельного контролю, Новобузька філія Миколаївського МБТІ, Районне Комунальне підприємство «ОСОБА_3 районне бюро технічної інвентаризації», виконавчий комітет Гурївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, про визнання права власності на самочинно добудований обєкт нерухомості, введення в експлуатацію, зобовязання третьої особи до реєстрації рішення суду - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2018р.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_5