Справа № 539/2491/18
Провадження № 2/539/994/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Даценка В.М.,

при секретарі Ануфрієвій Н.М.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб, що втратили право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

В позові вказав, що він є власником житлового будинку №40 по вул. Шевченка в с.Ісківці Лубенського району Полтавської області. В його будинку зареєстровані чотири особи, а саме: він, його дружина ОСОБА_7 та онуки ОСОБА_5, ОСОБА_6 Онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тривалий час після реєстрації у 2012 році за вказаною адресою не проживають, змінили своє місце проживання, звільнили займане приміщення, належного їм майна в його помешканні немає, повністю припинили проживати та користуватися житлом позивача. Відповідачі участі в оплаті комунальних послуг не беруть, житлом не користуються, на численні прохання знятися з реєстрації, цього не роблять. Прописка відповідачів впливає на можливість оформлення житлових субсидій. Крім того, реєстрація місця проживання негативно впливає на права власника житлового будинку.

Прохає визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6. такими, що втратили право на користування жилим приміщенням за адресою с.Ісківці, вул. Шевченка,40 Лубенського району Полтавської області.

При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні.

Відповідачі надали до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову ОСОБА_4 заперечують, вважають його доводи безпідставними, посилаючись на те, що в звязку з неприязними стосунками між їх батьком ОСОБА_8 та його рідною сестрою ОСОБА_1 і позивачем ОСОБА_4 вони вимушено не спілкуються з позивачем (дідом) ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_9, а тому були змушені покинути місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1. Наголошують на тому, що тимчасово проживають у м.Києві, де ОСОБА_5 працює на тимчасових роботах, проживає разом із пятирічною дитиною, яку вважає зареєстрованою разом із нею за адресою позивача. Вказує на те, що до участі у справі необхідно залучити Ісковецьку сільську раду Лубенського району Полтавської області, як орган, що реєструє проведення або зняття з реєстрації осіб, та Службу у справах дітей Лубенської РДА, як орган, що захищає права дитини. Крім того, відповідач ОСОБА_6 стверджує, що навчається в м.Києві у вищі, здобуває освіту магістра на денному відділені, його навчання буде тривати до 30.12.2019 року. Вважає, що він тимчасово відсутній у звязку з навчанням, і за ним повинно зберігатися житлове приміщення протягом шести місяців на підставі ч. 1 ст. 71 ЖК України.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 надав відповідь на відзив, в якій вказує, що орган опіки і піклування не має відношення до даної справи, оскільки малолітня дитина ОСОБА_10, 07.02.2013 року не був зареєстрований у вищевказаному будинку і там не проживав, а отже і не набув права проживання. Також вважає надуманим твердження відповідачів про створення їм жахливих умов проживання у звязку з неприязними стосунками, заперечує проти цього, вказує на те, що баба та дід виховали своїх онуків, піклувалися про них, коли вони були неповнолітні, а оскільки вони стани повнолітніми, то почали будувати своє доросле життя без їх втручання. Крім того, малолітня дитина правнук ОСОБА_10 народився 07.02.2013 року народився у м. Лисичанськ Луганської області. Його мати ОСОБА_5, будучи зареєстрованою у будинку діда з 17.10.2012 року на дату народження свого сина мала право зареєструвати його по місцю своєї реєстрації, але цим правом не скористалася. Щодо відповідача ОСОБА_6, представник позивача вказує на те, що ОСОБА_6 на час свого навчання зобовязаний був протягом 30 календарних днів після зняття з місця попередньої проживання зареєструватися за новим місцем проживання у відповідності до п.4 Правил реєстрації місця проживання громадян, але в порушення Закону цього не зробив, хоча надав у відзиві довідку про своє навчання в Білоцерківському національному аграрному університеті у 2018-2019 роках. З матеріалів справи вбачається, що він не проживає в будинку діда з 2013 року. Посилання відповідачів на ч.1 ст.71 ЖК України є недоречним, оскільки вона регулює правовідносини користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського жилого фонду. В даному випадку посилання позивача на вимоги ст.405 ЖК України є правомірними, і не суперечить вимогам, викладеним у позові.

В запереченні відповідачів на відповідь представника позивача вони його доводи відхиляють, підтримують наведені у своєму відзиві обставини, заперечуючи проти позову позивача, прохаючи відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечує проти позовних вимог ОСОБА_4, прохає відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Треті особи Служба у справах дітей лубенської РДА, Ісковецька сільська рада Лубенського району Полтавської області прохали розглянути справу без участі своїх представників, покладаються на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2010 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Лубенське МБТІ» від 30.12.2010 року № 28561669 позивачу на праві приватної власності належить будинок №40 по вул. Шевченка в с.Ісківці Лубенського району Полтавської області /а.с.8,9/. В цьому будинку з 10.03.1998 року зареєстрований власник будинку ОСОБА_4, з 25.12.2001 року його дружина ОСОБА_7, з 17.10.2012 року - онука ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2, з 08.06.2012 року онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 / а.с.10/.

Онуки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 фактично в будинку не проживають з вересня 2009 року та з вересня 2013 року відповідно, що підтверджується актом комісії Ісковецької сільської ради Лубенського району Полтавської області по місцю проживання позивача від 11.06.2018 року/а.с.11/.

Вказані обставини не заперечуються сторонами.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки онуки позивача ОСОБА_11 та ОСОБА_6 не проживають понад один рік в будинку позивача, відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України вони вважаються такими що втратили право користування цим приміщенням.

При цьому суд відхиляє доводи відповідачів відносно того, що вони не проживають у вказаному будинку з поважних причин, через конфлікт позивача з їхніми батьками. Такі обставини, на думку відповідачів, підтверджуються судовими спорами за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Суду не надані докази того, що ОСОБА_4 якимось чином перешкоджав відповідачам в користуванні своїм житлом. Що стосується судових спорів, то вони виникли щодо іншого майна. Крім того, судові процеси розпочалися з 2015 року, в той час як відповідачі не проживають в житлі позивача з 2009 року та 2013 року.

Також суд відхиляє доводи відповідачів щодо порушення прав малолітнього ОСОБА_12, 07.02.2015 року, на користування цим житлом. ОСОБА_4 не ставить питання про втрату користування ОСОБА_12 Вказані заперечення не знайшли своєї підтримки у Служби у справах дітей.

Доводи відповідача ОСОБА_6 про те, що він відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України лише тимчасово відсутній в житлі позивача і за ним зберігається жиле приміщення у звязку з його навчанням, суд оцінює критично.

ОСОБА_6 дійсно навчався в Білоцерківському національному аграрному університеті, про що свідчить копія диплома В18№ 034214 від 25.06.2018 року /а.с.60/. Однак форма навчання заочна, яка не передбачає умови виїзду на тривалий час з постійного місця проживання.

В свою чергу відповідно до акту комісії від 11.06.2018 року /а.с.11/ ОСОБА_6 з вересня 2013 року проживає в м.Києві, тобто не за місцем свого навчання. Такі обставини додатково вказують на те, що ОСОБА_6 залишив місце проживання не через навчання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн.80 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3728 грн.16 коп. (суду не надані докази оформлення адвокатських запитів, на що відповідно до опису робіт, виконаних адвокатом ОСОБА_2, витрачено 1 годину, а тому такі витрати не підлягають стягненню).

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст.264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб, що втратили право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( місце реєстрації: с.Ісківці, вул. Шевченка, 40 Лубенського району Полтавської області, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 ( місце реєстрації: с.Ісківці, вул. Шевченка, 40 Лубенського району Полтавської області, ІПН НОМЕР_1) , особами, що втратили право користування житловим будинком по вул. Шевченко, 40 в с.Ісківці Лубенського району Полтавської області.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 судові витрати по 1864 грн.08 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_13