ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 615/1529/17

провадження № 22-ц/818/801/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Державна казначейська служба України,

треті особи - Ліквідаційна комісія Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: Ліквідаційна комісія Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду за апеляційною скаргою Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року, постановлене під головуванням судді Логвінова А.О., в залі суду в місті Валки Харківської області (повний текст судового рішення складено 27 липня 2018 року), -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, треті особи: Ліквідаційна комісія Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Дергачівська місцева прокуратура Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 300 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Судові витрати віднесені за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Дергачівська місцева прокуратура Харківської області просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив строк перебування позивача під слідством, застосував невірну величину під час розрахунку розміру моральної шкоди. Вважає, що позовні вимоги є недоведеними. Відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки не встановлено незаконності дій органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури, позивачем не надано судових рішень або висновків компетентних органів, зокрема прокурора вищого рівня, якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання службових обов'язків уповноваженими особами прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Представник Ліквідаційної комісії Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області надав пояснення, в яких зазначив, що підтримує апеляційну скаргу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, вважає, що рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року підлягає скасуванню, оскільки позивачем не доведено незаконності дій посадових осіб.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача порушені і підстави для відшкодування моральної шкоди встановлені постановою прокурора про закриття кримінального провадження у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення у діях позивача. Перебування ОСОБА_1 шість років під слідством і судом призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків та до моральних страждань.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 28 вересня 2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області радником юстиції Власенко О.В. винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за фактом злісного ухилення від сплати аліментів, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 7).

Постановою в.о. слідчого СВ Валківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Жовтобрюх О.А. від 06.10.2011 року обрано по відношенню до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, яка була оголошена ОСОБА_1 06.10.2011 року під розписку (а.с. 155-156).

Постановою в.о. слідчого СВ Валківського РВ ГУ МВС України в Харківській області Жовтобрюх О.А. від 17.10.2011 року ОСОБА_1 притягнуто в якості обвинуваченого і пред'явлено йому обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яку було оголошено ОСОБА_1 та роз'яснено суть обвинувачення 17.10.2011 року (а.с. 19).

04.11.2011 року Валківським міжрайонним прокурором Харківської області Власенко О.В. затверджено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 73110242 по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 20-23).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 10.02.2012 року (справа №2006/1-252/12) ОСОБА_1 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 24-25).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.05.2012 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 10.02.2012 року у відношенні ОСОБА_1 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду (а.с. 138-139).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі. В силу ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком на 2 роки. (а.с. 31-33).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.12.2013 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 15.10.2013 року скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду (а.с. 37).

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 14.04.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. В силу ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробувальним строком на 1 рік (а.с. 38-40).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.07.2014 року вирок Валківського районного суду Харківської області від 14.04.2014 року відносно ОСОБА_1 скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд в іншому складі суду (а.с. 140-141).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.08.2014 року задоволено подання в.о. голови Валківського районного суду Харківської області та кримінальну справу відносно ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, направлено на розгляд з Валківського районного суду Харківської області до Нововодолазького районного суду Харківської області (а.с. 50).

Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.02.2015 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності та закрито провадження по справі. Після набрання постановою чинності скасовано наявний у ОСОБА_1 запобіжний захід (а.с. 54).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.04.2015 року постанову Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.02.2015 року про звільнення від кримінальної відповідальності і закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1 скасовано. Кримінальну справу направлено до Нововодолазького районного суду Харківської області на новий судовий розгляд (а.с. 142-143).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.01.2014 року задоволено подання в.о. голови Нововодолазького районного суду Харківської області та направлено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, до Первомайського міськрайонного суду Харківської області (а.с. 61, зворот - 62).

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.05.2017 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, направлено прокурору Валківського району Харківської області для організації проведення додаткового розслідування (а.с. 66).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.06.2017 року за № 000024 були внесені відомості до ЄРДР за фактом ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 164 КК України. Також відповідно до витягу, у графі особа, яку повідомлено про підозру значиться ОСОБА_1 (а.с. 137).

Постановою прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 29.09.2017 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 23.06.2017 року, - закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 69).

Як на підставу позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду ОСОБА_1 посилався на те, що у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, незаконного застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд та накладення арешту на майно, - йому завдано моральну шкоду, принижена його честь, гідність та ділова репутація. Вважає, що з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь підлягає стягненню 666 500 грн., в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування, матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Матеріали справи свідчать про те, що закриваючи кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 23.06.2017 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України відносно ОСОБА_1, прокурор Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області виходив з того, що на даний час відсутня ознака об'єктивної та суб'єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме: під час досудового розслідування встановлено, що державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на підставі повного фактичного виконання виконавчого документу у зв'язку з тим, що момент досягнення дитиною 18 річного віку, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 сплачено у повному обсязі. Умислу на ухилення від сплати коштів на утримання дитини не вбачається (а.с.69).

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, хто є потерпілим від арешту або затримання на порушення положень цієї статті, має захищене позовом право на відшкодування.

Підстави виникнення права на відшкодування шкоди фізичній особі пов'язуються з незаконними діями посадових осіб незалежно від їх вини. Такими підставами є незаконне засудження, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконне затримання, незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно із п. 5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У зазначених випадках завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Висновок суду першої інстанції про те, що перебування ОСОБА_1 шість років під слідством і судом призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, що є підставою для відшкодування моральної шкоди, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись із сумою стягнення моральної шкоди, виходячи з наступного.

Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про визначення суми у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 з урахуванням мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що для розрахунку суми відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах слід застосовувати не розмір мінімальної заробітної плати, а розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлений прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня 2018 року - 1762 грн.

Сторони не заперечують, що перебіг строку перебування позивача під слідством починається з часу порушення Валківським міжрайонним прокурором Харківської області радником юстиції Власенко О.В. кримінальної справи відносно ОСОБА_1 тобто з 28.09.2011 року. Кінцевою датою строку перебування позивача під слідством та судом є день прийняття постанови прокурором Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000249 від 23.06.2017 року, у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто 29.09.2017 року.

Таким чином, період перебування позивача під слідством та судом, за який підлягає відшкодуванню моральна шкода, складає 72 місяці 1 день.

Мінімальний розмір моральної шкоди у спірних правовідносинах, з урахуванням вимог ст. 13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та вимог пункту 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», - становить 126 864 грн. (72 місяці х 1762 грн.).

Колегія суддів враховує роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди), відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 6 років перебував під слідством і судом, до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, що в свою чергу призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків, моральних переживань, негативно вплинуло на його стосунки з оточуючими людьми.

З урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, виходячи з вимого закону та засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що у відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 130 000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат. З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, а апеляційна скарга Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області підлягає частковому задоволенню (на 56,7%), - судовий збір в сумі 8 502,87 грн.(56,7% від 14 996,25 грн.), сплачений апелянтом за платіжними дорученнями №2044, №1822 від 22 серпня 2018 року та від 19 вересня 2018 року, підлягає поверненню з Державного бюджету Прокуратурі Харківської області.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області - задовольнити частково.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 липня 2018 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 130 000 грн.

Судовий збір в сумі 8 502,87 грн., сплачений за платіжними дорученнями №2044, №1822 від 22 серпня 2018 року та від 19 вересня 2018 року, повернути з Державного бюджету Прокуратурі Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 06.12.2018 року.