Суддя-доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1214/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Жданової В.С. (суддя-доповідач),

суддів: Папоян В.В., Тимченко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Дороніна Д.Р.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2018 року у цивільній справі № 234/19311/17 (суддя Нейло І.М.) за позовом ОСОБА_2 до Обласного центру медико-соціальної експертизи, третя особа Мирноградське міське відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування акту огляду та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи, в якому просив скасувати акт огляду у ЛТЕК № 678 від 12.05.1985 року, зобов'язати відповідача провести повторний огляд стосовно встановлення йому втрати професійної працездатності станом на 01.02.1985 року та визнати інвалідом з 01.02.1985року безстроково. В обґрунтування позову зазначав, що під час виконання професійних обов'язків на шахті ім. Стаханова у м. Димитрові, Донецької області 13 травня 1980 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого були травмовані голова та плече. Висновком Лікарсько - трудової експертної комісії у 1983 році він визнаний інвалідом ІІІ групи (трудове каліцтво). При черговому огляді 12.05.1985 року ЛТЕК м. Димитрова Донецької області не визнала його інвалідом (трудове каліцтво). Із засобів масової інформації та консультації юриста він дізнався, що при визначенні ступеню інвалідності 12.05.1985 р. ЛТЕК повинна була керуватись Інструкцією щодо визначення груп інвалідності, затвердженою наказом МОЗ України від 01.08.1956 та ВЦРПС від 02.08.1956 року. З листа Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації від 12.10.2017р. йому стало відомо, що під час визначення йому групи інвалідності 12.05.1985 р. ЛТЕК керувалась Інструкцією Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 року № 153 «О порядке врачебного освидетельствования страхователей», що він вважає помилковим. Отримавши 06.11.2017 копію акту огляду ЛТЕК від 12.05.1985 р., він звернувся до відповідача з вимогою про встановлення йому втрати працездатності з 12.05.1985 року відповідно до діючого на той час законодавства та визнання інвалідом 3 групи безстроково В задоволенні його заяви було відмовлено, тому він вимушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2018 року ОСОБА_2 в задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм діючого законодавства, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення суд не з'ясував всі обставини та не в повному обсязі ознайомився з його лікарняною справою. Після травмування у 1980 році він мав ушкодження, які давали йому право мати 1 або 11 групу інвалідності. При огляді на конфліктній ЛТЕК 12.05.1985року у встановленні групи інвалідності йому відмовлено та знижено процент втрати працездатності через відмову дати хабара. Лише в кінці 1997 року йому встановлено 60% втрати працездатності та встановлено групу інвалідності. Судом не враховано, що посилання на Інструкцію Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 р.№153 міститься в самому акті огляду ЛТЕК №678 від 12.05.1985 р. Вказану Інструкцію вважає такою що не має юридичної сили, тому вона не могла бути підставою для відмови у визначенні групи інвалідності. Вважає, що має всі підстави для повторного огляду у МСЕК та визнання групи інвалідності з 01.02.1985 року безстроково відповідно до діючих на той час законів.

Представник відповідача Обласного центру медико-соціальної експертизи - ОСОБА_4 надала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про безпідставність апеляційної скарги ОСОБА_2, яку просить залишити без задоволення. (Вх.№ ЕП-4535/18 від 30.07.18 а.с. 106-109) Вказує, оскаржуване рішення суду ухвалене у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з'ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення цивільного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Відповідач просить розглянути справу без участі його, рішення суду першої інстанції залишити без змін. (вх.ЕП-4535/18 від 30.07.18, а.с.107)

Від третьої особи Мирноградського міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області ОСОБА_5 також надійшла заява про розгляд справи без участі представника Фонду. (вх.. № ЕП-4834/18 від 13.08.18 а.с. 119-120).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.1980 року під час виконання трудових обов'язків з позивачем ОСОБА_2 трапився нещасний випадок в шахті ім. А.Г. Стаханова в м. Димитров Донецької області через що він отримав травму голови та плеча. Позивач вперше оглянутий у ЛТЕК 18.01.1983 року, встановлено 50% втрати працездатності. При черговому огляді у ЛТЕК 12.05.1985 року процент втрати працездатності визначений 40%, інвалідність не встановлена. ОСОБА_2 з результатами огляду ЛТЕК 12.05.1985р. був ознайомлений, з таким висновком погодився та не оскаржував його. В подальшому стан здоров'я позивача покращувався, процент втрати працездатності знизився до 25% і лише в грудні 1997 року встановлено 60% втрати працездатності та 11 групу інвалідності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що при огляді у ЛТЕК 12.05.1985 року та наданні висновку №678 дії членів комісії ЛТЕК, які виразились в застосуванні Інструкції Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 р.№153, є неправомірними і це призвело до невірного висновку стосовно проценту втрати працездатності та невизнання інвалідом.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції вірно визначені правові норми, якими врегульовані спірні правовідносини. На час огляду позивача у ЛТЕК 12.05.1985 року спірне питання врегульоване Правилами відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робітникам і службовцям каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 03 липня 1984 року № 690, Інструкцією про порядок застосування правил відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, завданої робітникам і службовцям каліцтвом або іншим пошкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ними трудових обов'язків, затвердженою постановою Госкомпраці СРСР та Президії ВЦСПС від 13 лютого 1985 року №50/П-2, Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затверджені постановою Президії ВЦСПС від 13 серпня 1982 року №11-6, та Положенням про лікарські-трудові експертні комісії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України і Українською республіканською радою профспілок від 28 березня 1985 року № 134.

Відповідно до Положення про лікарсько-трудові експертні комісії, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 28 березня 1985 р. N 134 Лікарсько-трудові експертні комісії /ЛТЕКи/ згідно з Законом Української РСР про охорону здоров'я проводять експертизу тривалої або постійної втрати працездатності громадян.

Основними завданнями лікарсько-трудових експертних комісій є: визначення стану працездатності, тривалої або постійної її втрати, встановлення групи та причини інвалідності; визначення для інвалідів умов та видів праці, робіт і професій, доступних їм за станом здоров'я, а також умов і методів, за допомогою яких порушена працездатність може бути відновлена або підвищена, перевірка правильності використання інвалідів на роботі відповідно до висновків комісій; сприяння зміцненню здоров'я населення, попередженню інвалідності; вивчення разом з органами охорони здоров'я, адміністрацією підприємств, установ, організацій і профспілковими організаціями причин втрати працездатності й участь у розробці заходів по профілактиці інвалідності та відновленню працездатності.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення Лікарсько-трудові експертні комісії при встановленні інвалідності керуються інструкцією по визначенню груп інвалідності, затверджуваною Міністерством охорони здоров'я СРСР, Державним комітетом СРСР по праці і соціальних питаннях ВЦРПС.

Позивачем не наведеного жодного переконливого доводу, що при наданні висновку члени комісії керувалися неналежними нормативними документами, що призвело до неправильного висновку. Позивачем не доведено, що Інструкція Міністерства фінансів СРСР від 18.05.1960 р. №153 застосовувалась ЛТЕК при наданні висновку позивачу і її застосування було неправомірним.

Відповідь заступника департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації від 12.10.2017 р. на звернення ОСОБА_2 також не є свідченням того, що при медичному огляді позивача 12.05.1985 р. дії лікарів ЛТЕК були неправомірними.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не надано належної оцінки акту ЛТЕК №678 від 12.05.1085 р., в якому (за ствердженням позивача) на останній сторінці міститься посилання, що рішення ЛСЕК винесено на підставі «Інструкції мінфіну СРС від 18.05.1960 р. №153 є необґрунтованим та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Як судом першої інстанції, так і апеляційним судом досліджувалась: Виписка із акту огляду №678 ЛТЕК від 15.05.1985 р. ( а.с. 15), Акт огляду №678 від 12.05.1985 р. ( а.с. 20), медичні документи ( а.с.18,19,21) і жодний документ не містить посилання на вказану Інструкцію.

Відповідно до п.26 Положення Лікарсько-трудові експертні комісії видають особам, які проходять огляд, довідки і в 3-денний строк направляють відповідним підприємствам, установам, організаціям повідомлення встановленої форми про прийняте рішення. Пунктами 29,30 визначено, що при незгоді оглянутого з рішенням районної, міжрайонної, міської лікарсько-трудової експертної комісії він протягом місяця має право подати про це письмову заяву до обласної, центральної міської /в містах республіканського підпорядкування/ лікарсько-трудової експертної комісії, або до лікарсько-трудової експертної комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного відділу соціального забезпечення. Комісія, що проводила огляд, або відділ соціального забезпечення в 3-денний строк з дня одержання заяви надсилають усі наявні документи разом з заявою на розгляд обласної, центральної міської /в містах республіканського підпорядкування/ лікарсько-трудової експертної комісії, яка не пізніше місяця з дня подання заяви проводить переогляд хворого і виносить рішення по даному випадку. У разі оскарження безпосередньо в обласну, центральну міську /в містах республіканського підпорядкування/ лікарсько-трудову експертну комісію 3-денний строк обчислюється з дня надходження запиту цих комісій до районної, міжрайонної, міської лікарсько-трудової експертної комісії. Рішення обласної, центральної міської /в містах республіканського підпорядкування/ лікарсько-трудової експертної комісії може бути оскаржене в Міністерство соціального забезпечення УРСР.

Така довідка була отримана позивачем, який висновок ЛТЕК у встановленому законом порядку не оскаржив.

В апеляційній скарзі позивач фактично повторно викладає доводи заявленого позову, ці доводи вже були перевірені судом першої інстанції та наведено мотивів їх відхилення.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду, відповідачем апеляційному суду не надано.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухваленого судового рішень не впливають, а спрямовані виключно на зміну проведеної судами оцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне рішення виготовлене 15 серпня 2018 року.

Судді-доповідач В.С. Жданова.