Провадження № 2/235/2336/18
Справа № 235/6627/18
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2018 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Полуянчик В.В.
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області, -
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 1/2 частини квартири № 4, що знаходиться за адресою: м. Родинське Донецької області, вулиця Пушкіна, будинок 10а, на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1-572 виданого 12 січня 2007 року Родинською міською радою Донецької області, та зареєстровано в БТІ м. Красноармійська.
Співвласником іншої частини вищевказаної квартири є відповідач по справі.
Крім неї в квартирі зареєстрований її чоловік ОСОБА_2, який з 1 квітня 2013 року там не проживає, не сплачує комунальні послуги та не несе витрати по її утриманню. З 1 квітня 2013 року він покинув квартиру у руйнівному стані та переїхав проживати в друге місце, де має іншу сімю, тому є підстави для звернення до суду із позовом про визнання його таким, що втратив право користування квартирою.
В судовому засіданні позивач підтримала позов, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки.
Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних в ній доказів.
Дослідивши докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, в розмірі 1/2 частина кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1-572 від 12 січня 2007 року, виданого Родинською міською радою згідно з розпорядженням від 12 січня 2007 року № 1-572 (а.с.4).
Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 16.04.2007р. за реєстраційним номером 14252669 за ОСОБА_1, ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частини за кожним (а.с.5).
Згідно довідки Родинської міської ради Донецької області від 25.09.2018р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, 23.06.1957р.н. з 13.03.1981 року по теперішній час, ОСОБА_2, 21.06.1955р.н. - чоловік (а.с.12).
Факт непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 підтверджується актом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наша справа м. Родинське» від 15.09.2018р. № 44 та актом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наша справа м. Родинське» від 15.09.2018р. № 45 (а.с.11, 12).
Згідно ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ст.319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Положеннями ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до розяснень, що містяться в п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР.
Відповідач є рівнозначним співвласником квартири АДРЕСА_3 поряд із іншими співвласниками квартири, і в розумінні ст.405 ЦК України не відноситься до членів сімї власника житла, який у випадку встановлення факту відсутності без поважних причин понад один рік в місці постійного проживання може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом.
Посилання позивача на ст.72 ЖК УРСР, за думкою суду, є безпідставним, оскільки дана норма права регулює правовідносини, що виникають з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, тоді як позивач просить визнати відповідача втративши паво користування житловим приміщенням в квартирі, що належить їй на праві приватної власності.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у звязку з відомою в позову сплачений позивачем судовий збір в розмірі 704,80 грн. підлягає покладенню на позивача (а.с.1).
Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр надання адміністративних послуг Покровської міської ради Донецької області, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2.
Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 26 листопада 2018 року. Повне рішення складене 6 грудня 2018 року.
Суддя Г.В. Назаренко