Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 520/11797/16-ц

провадження № 61-38159 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ПоведьонковаІрина Іванівна,

представники третьої особи: Єрусланова Тетяна Геннадіївна, Шевчук Василь Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року у складі колегії суддів: Ващенко Л. Г., Вадовської Л. М., Сєвєрової Є. С.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2016 року ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ПоведьонковаІ. І., про визнання заповіту нікчемним.

Позовна заява мотивована тим, що 10 грудня 2014 року його батько - ОСОБА_11 - склав заповіт на ім'я сторонньої особи - ОСОБА_6, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І. І. на відповідному бланку та складений за допомогою технічного засобу. На підставі зазначеного заповіту ОСОБА_11 заповів ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько - ОСОБА_11 помер, після його смерті відкрилась спадщина на все його майно, а він є єдиним спадкоємцем першої черги.

Вважав, що вищевказаний заповіт від 10 грудня 2014 року посвідчено нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства, оскільки у разі, складання заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, він має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Проте спірний заповіт не містить запису його батька - ОСОБА_11 - про те, що він прочитаний ним вголос.

Крім того, у тексті заповіту міститься запис про те, що він складений та записаний у 14 годині 40 хвилин, а підписаний у 11 годині 40 хвилин, тобто ОСОБА_11 підписав пустий бланк, а текст набирався приватним нотаріусом за відсутності заповідача, тому вголос він його не прочитав. Отже, вищевказані обставини свідчать про нікчемність спірного заповіту.

З урахуванням викладеного ОСОБА_4 просив суд визнати нотаріально посвідчений заповіт від 10 грудня 2014 року, складений його батьком - ОСОБА_11 на ім'я ОСОБА_6 нікчемним.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2017 року у складі судді Пучкової І. М. позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано нотаріально посвідчений заповіт від 10 грудня 2014 року складений ОСОБА_11, відповідно до якого ОСОБА_11 заповів ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, нікчемним.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при посвідченні спірного заповіту приватним нотаріусом не дотримано вимог закону щодо порядку нотаріального посвідчення, а саме батько позивача - ОСОБА_11. - до підписання заповіту не прочитав його вголос, а, отже, такі обставини підтверджують нікчемність вказаного заповіту, що узгоджується з положеннями статей 215, 1257 ЦК України.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року апеляційні скарги: представника ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поведьонкової І. І. задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4. відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відсутні належні та допустимі докази родинних відносин ОСОБА_4 з заповідачем - ОСОБА_11, свідоцтво про народження позивача, свідоцтво про укладення шлюбу і свідоцтво про розірвання шлюбу між його батьками вказані обставини не підтверджують. Розбіжності у прізвищі позивача і спадкодавця можуть бути усунуті лише шляхом встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 і заповідачем - ОСОБА_11. Тому позивач не має суб'єктивного права на звернення до суду з позовом про визнання спірного заповіту нікчемним.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що факт його родинних зв'язків з заповідачем підтверджено належними та допустимими доказами, у тому числі копією паспорта позивача, свідоцтвом про укладення шлюбу між його батьками від 28 вересня 1982 року, свідоцтвом про народження позивача від 26 квітня 1983 року, договором купівлі-продажу спадкової квартири від 12 січня 2002 року. Крім того, факт його родинних зв'язків з заповідачем сторонами не заперечувався, унаслідок чого такі обставини доказуванню не підлягають. Також зазначається, що предметом спору є не спадкування, а оспорення ним, як заінтересованою особою, заповіту.

У серпні 2018 року представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що складений 10 грудня 2014 року ОСОБА_11 заповіт посвідчений приватним нотаріусом відповідно до положень закону. У заповідача, ОСОБА_11., була воля на складання спірного заповіту, оскільки між ним та відповідачкою існувала домовленість про те, що остання буде його доглядати у зв'язку з його тяжкою хворобою, а він заповість їй свою квартиру, що і було здійснено ними.

У серпні 2018 року представник приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поведьонкової І. І. - Єрусланова Т. Г. -подала відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, позивачем не підтверджено належними доказами факт його родинних зв'язків з заповідачем. Крім того, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, якій подав касаційну скаргу, не є адвокатом, унаслідок чого не мав права представляти у суді касаційної інстанції інтереси позивача, тому слід закрити касаційне провадження.

У серпні 2018 року представник приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поведьонкової І. І. - Шевчук В. М. -подав відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана постанова апеляційного суду є законною і обґрунтованою, ОСОБА_4 не підтверджено належними доказами факт родинних зв'язків з заповідачем, ОСОБА_11, тому суд апеляційної інстанції вірно відмовив у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У серпні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 10 грудня 2014 року батько ОСОБА_4 - ОСОБА_11 - склав заповіт на ім'я ОСОБА_6, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І. І. На підставі зазначеного заповіту ОСОБА_11 заповів ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_4 - ОСОБА_11 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене конституційне положення кореспондується з положеннями статті 3 ЦПК України 2004 року, статтею 15 ЦК України про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною третьою статті 10 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що позивачем на підтвердження родинних зв'язків було надано, у тому числі копію його паспорта, свідоцтво про укладення шлюбу між його батьками (ОСОБА_11 та ОСОБА_12) від 28 вересня 1982 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 26 квітня 1983 року. Крім того, сторонами у справі факт родинних зв'язків позивача з заповідачем не заперечувався, що згідно з частиною першою статті 82 ЦПК України не підлягає доведенню.

Таким чином, апеляційний суд дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 саме у зв'язку з недоведеністю ним факту родинних зв'язків зі спадкодавцем - ОСОБА_11, оскільки останній вимог про визнання права власності на спадкове майно не заявляв.

Предметом позову є вимога заінтересованої особи згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, відповідно до якої, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), про недійсність правочину.

При цьому посилання у відзиві на касаційну скаргу представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поведьонкової І. І. - Єрусланової Т. Г. - на необхідність закриття касаційного провадження у зв'язку з тим, що представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, який подав касаційну скаргу, не є адвокатом, унаслідок чого не мав права представляти у суді касаційної інстанції інтереси позивача, безпідставні, оскільки згідно з абзацом 3 підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV Перехідних положень Конституції України представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності (30 вересня 2016 року) Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом 28 вересня 2016 року, а 30 вересня 2016 року ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження у справі.

Крім того, згідно з відповіддю голови Ради адвокатів Миколаївської області, доданої до відзиву представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поведьонкової І. І. - Єрусланова Т. Г. - на касаційну скаргу ОСОБА_5 видавалося свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 листопада 2011 року № 708, проте на цей час він не зареєстрований у реєстрі адвокатів згідно із Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Прохання касаційної скарги про залишення рішення районного суду без змін не може бути задоволено, оскільки суд апеляційної інстанції не перевірив рішення суду на предмет законності й обґрунтованості заявлених позовних вимог, а з формальних і неправильних підстав скасував судове рішення і відмовив у позові.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справина новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 03 травня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю.В. Черняк