Справа № 172/1442/17
Провадження № 2/172/95/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі

судді Філіппова Є.Є.

секретаря - Лук"яненко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Письменської селищної радиВасильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності.

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог вказує, що в користуванні ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка розміром 0,15 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою с. Письмене вул.Гагаріна 6, Васильківського району Дніпропетровської області. На вказаній земельній ділянці у 1963 році ОСОБА_2 побудував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно особового рахунку погосподарської книги, за ОСОБА_2 числиться зазначений житловий будинок.

Рішенням Письменської селищної ради від 17.11.1994 року №4 ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування вказаного житлового будинку. Однак, за життя ОСОБА_2 не оформив належним чином право власності на будинок та земельну ділянку.

17.05.2000 року ОСОБА_2 помер.

Згідно заповіту, який посвідчено Письменською селищною радою 04.08.1994 року, ОСОБА_2 все своє майно заповів своєму онуку ОСОБА_3.

05.08.1994 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і їй було присвоєно прізвище - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_2, у 2000 році, позивачка разом із чоловіком та донькою, переїхали жити до вказаного будинку вважаючи, що фактично прийняли спадщину. У 2005 році з чоловіком прописалися у вказаному житловому будинку.

Отже, починаючи з 02 грудня 2005 року позивачка є зареєстрованою у вказаному житловому будинку, що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання.

У 2010 році чоловік помер. Після його смерті позивачка разом із дочкою продовжила проживати у будинку.

Тобто після смерті ОСОБА_2, на протязі більше 10 років проживала у будинку, де вела домашнє господарство, підтримувала чистоту і порядок в домі, оплачувала комунальні платежі та земельний податок.

Оскільки на сьогоднішній день позивачка продовжує проживати у вказаному будинку. Добросовісно та безперервно володіти та відкрито користуватися даним нерухомим майном, доглядати за ним та утримую його, постійно робити поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди проживає та фактично працює у селі, просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами які розташовані в с. Письмене вул.Гагаріна, 6 Васильківського району Дніпропетровської області, які складаються: Житловий будинок А-1; Літня кухня - Б-1; Гараж - В-1; Сарай-Г-1; Сарай-Д-1; Убиральня - Л-1; Колодязь - №2; Огорожа - №3,4,5,6; Погріб-П-1; Вимощення - 1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву якою просила розглядати справу без її участі, уточнені позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Письменської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши заявлений позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Підстави набуття права власності визначені главою 24 ЦК України. Відповідно до норм статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 344 ЦК України встановлює, що однією із підстав набуття права власності є набувальна давність.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається на підставі рішення суду.

Зі змісту ст.344 ЦК України виплаває, що у випадку, якщо є підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати наявну річ своєю, він погодився із її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно за набувальною давністю.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме заповіту, який посвідчено Письменською селищною радою 04.08.1994 року, ОСОБА_2 все своє майно заповів своєму онуку ОСОБА_3. (а.с.8).

17.05.2000 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.5)

05.08.1994 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і було присвоєно прізвище - ОСОБА_3. (а.с.7)

Згідно довідки наданої 17.11.2017 року Письменською селищною радою Вассильківського району вбачається, що присадибна земельна ділянка, яка знаходиться в сел. Письменне вул. Гагаріна, 6 Васильківського району площею 0,23 га. з неї 0, 15 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд була надана у приватну власність ОСОБА_2, згідно рішення Письменської селищної ради народних депутатів від 17.11.1994 року №4 (а.с.14,15).

У 2010 році ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.08.2010 року (а.с.6).

Згідно довідки Письменської селищної ради ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та постійно проживає з 2005 року в житловому будинку в сел. Письменне вул. Гагаріна, 6 Васильківського району. З 2007 року сплачує земельний податок за присадибну земельну ділянку площею 0,23 га. яка знаходиться за вищезазначеною адресою (а.с.48,50,51)

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, що розташований за адресою сел. Письменне вул. Гагаріна, 6 Васильківського району Дніпропетровської області, виданий на ім"я ОСОБА_2 (а.с.12)

Згідно довідки КП Синельниківське МБТІ житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в сел. Письменне вул. Гагаріна, 6 Васильківського району Дніпропетровської області проведена інвентаризація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за ОСОБА_2 Правовий документ не зареєстровано. Будинок в експлуатацію не вводився. Інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 14.06.2017 року складає 164619 грн. (а.с.13).

Виходячи з положень ст.344 ЦК та вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог заявника про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки відповідач, Письменська селищна рада проти оформлення позивачем права власності на даний житловий будинок не заперечує, позивач відкрито користувався спірним житловим будинком понад 10 років, разом з сім"єю з 2000 року проживає у зазначеному будинку, відкрито володіє ним, сплачує земельний податок (а.с.50), тому, суд, вважає, що позивач має право на набуття права власності на дане майно за набувальною давністю.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови)

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови)

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком разом із господарськими будівлями та спорудами, розташованих в сел. Письменне вул. Гагаріна, 6 суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Враховуючи вищевикладене та керуючис ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 266, 280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами які розташовані в с. Письмене вул.Гагаріна, 6 Васильківського району Дніпропетровської області, які складаються:

- Житловий будинок А-1;

- Літня кухня - Б-1;

- Гараж - В-1;

- Сарай-Г-1;

- Сарай-Д-1;

- Убиральня - Л-1;

- Колодязь - №2;

- Огорожа - №3,4,5,6;

- Погріб-П-1;

- Вимощення - 1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.Є.Філіппов