Ухвала

03 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 263/12763/15-ц

провадження № 61-22089св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Принцевської В. П., Биліни Т. І., Лопатіної М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 30 квітня 2004 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Із квітня 2014 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, підстав для примирення немає, спір щодо місця проживання дитини відсутній. У період шлюбу подружжя придбало майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки BMW ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_2, автомобіль марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Враховуючи наведене, ОСОБА_4 просила ухвалити рішення, яким розірвати укладений між сторонами шлюб, майно, придбане у шлюбі визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя та поділити його, визнавши за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки BMW ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, а за відповідачем - на квартиру АДРЕСА_2, автомобіль марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію від різниці вартості майна в сумі 452 200,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 30 квітня 2004 року, актовий запис № 200 - розірвано.

Поділено спільне сумісне майно подружжя. Визнано з ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки BMW ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за різницю у вартості часток майна подружжя у сумі 207 462,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 141,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що фактичні шлюбні відносин між подружжям припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін у справі. Здійснюючи поділ спільного майна подружжя суд виходив із принципу рівності їх часток у спільному майні, а також фактичне перебування майна у кожного з них. При визначенні розміру грошової компенсації різниці вартості майна судом прийнято до уваги висновок будівельно-технічної експертизи від 15 листопада 2016 року № 2.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу спільного майна подружжя.

Визнано об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, автомобіль марки BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіль марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частини спільного сумісного майна: квартири АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2, автомобіля марки BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіля марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на ? частини спільного сумісного майна: квартири АДРЕСА_1, квартири АДРЕСА_2, автомобіля марки BMW 325 ХІ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіля марки BMW 525 ХІ, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Залишено зазначене майно в спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 2 314,20 грн.

У решті рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 грудня 2016 року залишити без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідач заперечував проти заявленого розподілу спільного майна подружжя та не вносив на депозитний рахунок суду грошову суму для виплати на користь позивача грошової компенсації, як це передбачено вимогами статті 365 ЦК України.

У березні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2017 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги вийшов за межі заявлених нею позовних вимог, не прийняв до уваги інтереси їхнього із відповідачем неповнолітнього сина та не надав оцінки іншим обставинам, які мають значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ указану справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п'ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик