П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 607/13854/15-ц

провадження № 61-45257св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни,

відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, поданою адвокатом ОСОБА_7, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію ПАТ &q?Т ;Банк Форум&q?ум; Ларченко Ірини Миколаївни (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільскої області від 2 грудня 2015 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на користь банку 15107,05 доларів США заборгованості з повернення кредитних коштів, 3842,13 доларів США заборгованості за процентами, а також 75921,95 грн пені за прострочену заборгованість за кредитом та відсотками. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_6 15 серпня 2018 року звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просила суд, у тому числі поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що мотивоване тим, що копію оскаржуваного рішення вона отримала лише в 2018 році, участі у справі не приймала і про розгляд справи не знала

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 року відмовлено.

Ухвала судді апеляційного суду мотивована тим, що матеріали справи не містять даних, які б давали суду підстави вважати, що про розгляд справи відповідач не була повідомлена, або ж строк на апеляційне оскарження нею пропущено через виникнення обставин непереборної сили (що є виключенням у випадку подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

1 жовтня 2018 року представником ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року, в якій він просить судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2018 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 грудня 2015 року та відкрито провадження в частині перегляду ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року.

Отже, справа переглядається лише в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильних висновків про належне повідомлення ОСОБА_6 щодо розгляду справи в суді, оскільки проігнорував той факт, що рекомендований лист з повісткою про виклик у судове засідання на 2 грудня 2015 року був адресований особі чоловічої статі - ОСОБА_8 і повернувся до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На інших же повідомленнях про виклик у судові засідання стоять не її підписи.

Від ПАТ «Банк Форум» надійшов відзив на касаційну скаргу, який мотивовано тим, що зазначена ОСОБА_6 причина пропуску строку на апеляційне оскарження не може вважатися поважною, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що заявниця отримувала і копії направленої їй позовної заяви з додатками, і копію ухвали про відкриття провадження і повістку про виклик в судове засідання.

Відповідно до статті 3 ЦПК України норми процесуального кодексу застосовуються на час здійснення процесуальної дії.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України, в редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в цій справі ухвалено 2 грудня 2015 року, однак апеляційна скарга на це рішення була подана до суду лише 15 серпня 2018 року, тобто більше ніж через два роки та вісім місяців з дня ухвалення рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа &quст;Пономарьов проти України&q?ьо; від 3 квітня 2008 року).

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_8, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_6 14 вересня 2015 року отримала копію ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та копіями додатків до неї, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Крім того, ОСОБА_6 у в касаційній скарзі зазначає, що вона дізналася про претензії позивача зі змісту позовної заяви, яка надійшла на адресу суду в серпні 2015 року, що свідчить про те, що вона була обізнана про розгляд справи у суді.

Отже, відповідачка була повідомлена про розгляд справи, та мала здійснювати розумні кроки щодо виконання обов'язків по захисту своїх інтересів у суді протягом розгляду справи та бути обізнаною про її рух.

Посилання заявника на те, що вона не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, оскільки на повідомленнях про вручення стоїть не її підпис, а також, що конверт, адресований ОСОБА_8 як особі чоловічої статі, повернувся до суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання, за вищезазначених обставин з огляду на зміст касаційної скарги, не свідчать про те, що вона не знала про наявність справи у суді .

В рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, відповідно до частин 1 та 3 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі Судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься оскаржуване рішення суду першої інстанції було оприлюднене 14 січня 2016 року.

Вказане свідчить, що заявниця мала можливість ще в 2016 році дізнатися про результати розгляду справи, про яку їй було відомо, та подати апеляційну скаргу раніше, ніж через два роки та 8 місяців.

Доводів щодо поважних причин не подання апеляційної скарги на судове рішення протягом більш ніж два роки скаржницею не наведено.

Оскільки ОСОБА_6 не доведено, що нею вчинялись дії з метою отримання інформації про стан відомого їй провадження в справі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що наведені заявником підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не дають підстав для відкритті провадження за апеляційною скаргою поданою с пропуском річного строку. а тому правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409-415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, поданою адвокатом ОСОБА_7, на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв