Провадження № 2/742/463/18
Єдиний унікальний № 742/770/18
13 червня 2018 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики у зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання, -
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 28.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год. 00 хв. 23 квітня 2018 року.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08.05.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 09 год.30 хв. 29.05.2018 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, у разі неявки відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
02 лютого 2018 року ОСОБА_3 надіслала на адресу ОСОБА_4 вимогу щодо сплати боргу за договором позики, в якому останнього повідомлялося, що станом на 31 січня 2018 року заборгованість за договором позики становить 189901,55 грн. та у разі неповернення боргу, його примусового стягнення в судовому порядку(а.с.6)
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
У статті 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у у строк та в порядку, що передбачені договором.
Судом встановлено, що позивач надав відповідачу позику, а останній на підтвердження цього надав розписку, зобов»язавшись повернути борг до 18 вересня 2015 року.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Неустойкою(штраф,пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожний день прострочення виконання( стаття 549 ЦК України).
Відповідно до вимог статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов»язання, вчинений із недодержання письмової форми, є нікчемним.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Повертаючись до даної справи, суд констатує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем було укладено договір про встановлення неустойки.
До матеріалів справи позивачем долучено договір позики від вісімнадцятого вересня 2015 року.
Відповідно до пункту 4.2 Договору за несвоєчасне повернення позики(її чергової частини за графіком) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 18(вісімнадцять) доларів США за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
З дослідженого в судовому засіданні договору вбачається, що останній підписаний лише Позикодавцем ОСОБА_3, а на місці підпису ОСОБА_4 зазначено лише прізвище та ім»я, а підпис відсутній.
За таких обставин, суд вважає, що договір позики є нікчемним, оскільки не відповідає вимогам щодо правочину вчиненому в письмовій формі, а тому вимога про стягнення пені не підлягає задоволенню.
У зв"язку з цим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
VІІ. Розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.
Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково, судовий збір за позов майнового характеру підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 500, 70 грн., виходячи з розрахунку (22,56% - задоволені позовні вимоги * 2219,44грн )
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в/м 12АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_2, 500 (п»ятсот) грн. 70 коп. в рахунок повернення коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заяв. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В.Коваленко