КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/955/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Щербенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Трусової Т.О., -

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 200 000 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 2 500 гривень судових витрат, а усього 302 500 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 204 гривні 80 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн 00 коп., шляхом здійснення помісячних платежів по 1 000 грн 00 коп., в решті позовних вимог просить відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав

ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 2011 року на 73 км + 400 м автодороги Київ-Харків сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, та визнана потерпілою.

Постановою Баришівського районного суду Київської області від 05 жовтня 2011 року встановлено, що ОСОБА_2 проявив злочинну недбалість та грубо порушив пункти 10.1. та 14.2. Правил дорожнього руху України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_3 та його пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження, які згідно з висновками № 165, 166, 167 судово-медичних експертиз відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Згідно висновку експерта № 167 від 17 травня 2011 року судово-медичної експертизи, ОСОБА_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричинено закритий переломо-вивих суглобової голівки лівої стегнової кістки в кульшовому суглобі.

Постановою суду ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 1 п. «в», ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 зазначила, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач неодноразово проходила лікування в різних медичних закладах. Позивачубула встановлена інвалідність, а наразі лікарі рекомендують термінове тотальне ендопротезування лівого кульшового суглобу. Операція є доволі складною, проводиться не у всіх лікарнях Києва, витратні матеріали, що потрібні для ендопротезування, закупляються за кордоном, а тому їх вартість залежить від курсу іноземних валют.

Відповідач обіцяв відшкодувати вартість лікування, але жодних грошових коштів не сплатив.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути матеріальну шкоду в розмірі 200 000 грн 00 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100 000 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач стала інвалідом, змінився спосіб її життя та зруйновано звичні життєві зв'язки, вона не може вільно рухатись, відчуває постійний фізичний біль, перед сном змушена приймати снодійні та заспокійливі препарати.

За змістом ч. 1 ст. 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тобто на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які повязані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров'я.

Частиною 2 ст. 1202 ЦК України встановлено, що стягнення додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала такі докази: консультативні висновки Київського міського центру патології стопи та реабілітації хворих ортопедо-травматологічного профілю від 24 липня 2017 року та Київського міського ортопедичного центру ендопротезування, хірургії та реабілітації від 15 листопада 2017 року, відповідно до яких їй рекомендоване тотальне ендопротезування лівого кульшового суглобу; попередній рахунок ТОВ «Борис» станом на 26 вересня 2017 року, згідно якого загальна вартість операції з ендопротезування кульшового суглобу (з урахуванням вартості ендопротезу, витратних матеріалів, медикаментів та медичних послуг) складала 164 439 грн; рахунок ТОВ «Вівамедіка», згідно якого вартість ендопротезу суглобів механічної фіксації (кераміка-крослінк поліетилен) виробництва Швейцарії станом на 16 листопада 2017 року становила 108 000 грн; рахунок ТОВ «Медімплант», згідно якого вартість ендопротезу кульшового суглобу безцементної фіксації виробництва США станом на 01 листопада 2017 року становила 138 565 грн; відповідно до чеку ТОВ «ЛТС» від 06 листопада 2017 року вартість медикаментів та супутніх товарів, необхідних для показаної позивачу операції з ендопротезування суглобу, становила 13 330 грн 14 коп.

Враховуючи зазначені представлені докази, вимоги закону, які регулюють спірні правовідносини, а також встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність розміру та підстав для відшкодування матеріальної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. 23, 1167 ЦК України, при цьому урахував характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди».

Доводи апеляційної скарги про те, що у позовній заяві позивач не вимагав відшкодувати йому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, також не вимагав відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, стороннього догляду тощо, колегія суддів не приймає, оскільки протиправними діями відповідача позивачу завдано матеріальну шкоду, яку позивач просить стягнути в розмірі необхідному для проведення операції по ендопротезування лівого кульшового суглобу, що у свою чергу необхідно їй для відновлення життєдіяльності.

Доводи апеляційної скарги про те, що надані копії висновку МСЕК та консультативні висновки Київського міського центру патології стоп та реабілітації хворих ортопедо-травмотологічного профілю та Київського міського ортопедичного центру ендопротезування, хірургії та реабілітації, не можна вважати належними доказами по справі, колегія суддів не приймає, оскільки відповідач не надав будь-яких інших доказів, які б спростовували докази, надані позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем в частині стягнення додаткових витрат в порядку ст. 1202 ЦК України не надано суду доказів, для встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи, колегія суддів не приймає, оскільки матеріали справи на підтвердження позовних вимог містять індивідуальну програму реабілітації позивача, консультативні висновки травматолога, та рахунки, які підтверджують вартість ендопротезування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що розмір моральної шкоди повинен складати 30 000 грн 00 коп., та стягуватись шляхом здійснення щомісячних платежів по 1 000 грн 00 коп., колегія суддів не приймає, оскільки розмір моральної шкоди судом визначено правильно, з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості,

При цьому, суд першої інстанції взяв до уваги, що відповідачем, починаючи з часу вчинення дорожньо-транспортної пригоди (19 березня 2011 року) і до ухвалення судового рішення (10 травня 2018 року), не надано відповідачу жодної матеріальної чи моральної допомоги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 травня 2018 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2018 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко