ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/1580/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисак І.Н.,

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Костюк Л.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Мінів О.І., відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок літ. «А-І», загальною площею 44,10 кв.м., житловою площею 35,60 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральню літ. «Г», огорожі 1-2, загальною вартістю 86 676 грн., що розташований по АДРЕСА_1, який належав померлій.

Наголошував, що в установлений законом строк прийняв спадщину, але своєчасно не оформив свої спадкові права, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок, у зв'язку з чим отримав відмову при зверненні до нотаріуса.

Вказував, що він та його сестри ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4, а оскільки ОСОБА_3 відмовилась від своєї частки у спадковому майні, просив визнати за ним право власності на ? частину спадкового майна.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року позов задоволено.

Провадження №22-ц/822/72/18 Категорія 39

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину спадкового майна, а саме житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 Чернівецької області, та складається з житлового будинку літ. «А-І», загальною площею 44,10 кв.м., житловою площею 35,60 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральню літ. «Г», огорожі 1-2, вартість якого становить 86 676 грн. в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій з причин пропущення строку для подачі заяви про спадкування спірного майна, недодержання позивачем обов'язкової процедури оформлення прав на спадкове майно, відсутності доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що після смерті спадкодавця позивач вступив у володіння спадковим майном, не заявив про відмову від спадщини у встановлені ст.1270 ЦК України строки. Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від своєї долі у спадковому майні, в той час коли відповідач ОСОБА_2 позову не визнала та має право на ? частку спадкового майна, то ОСОБА_1 син померлої, має право на спадкування ? спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, такий висновок є невірним та суперечить нормам матеріального й процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За приписами ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Так, ч.1, 3 ст.1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст.1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Так, предметом доказування та необхідний обсяг встановлених обставину цій справі згідно обґрунтувань позовних вимог була сукупність наступних обставин: час відкриття спадщини та належності до спадкового майна спірного будинковолодіння; коло спадкоємців; порядок прийняття спадщини кожним з них; порядок відмови від прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6), що в силу ч.2 ст.1220 ЦК України є часом відкриття спадщини.

Згідно довідки Киселівської сільської ради Кіцманського району №1586 від 27.06.2017 року ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_1 з дня народження і по день смерті, спадкоємцями за законом є ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.7).

З копії довідки Киселівської сільської ради Кіцманського району №1881 від 26.09.2018 року вбачається, що згідно погосподарської книги №8 за 2006-2008 роки за номером об'єкта по господарського обліку НОМЕР_2 ОСОБА_4 проживала одна по АДРЕСА_1 на час ї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, а станом на 25.09.2018 року за даним будинковолодінням немає зареєстрованих громадян, але проживає без реєстрації ОСОБА_1 (а.с.46).

Із заяви ОСОБА_3 від 27.06.2017 року до Кіцманської державної нотаріальної контори вбачається, що остання відмовляється від спадщини, на яку має право, а з заяви ОСОБА_1 від 27.06.2017 року, що останній приймає спадщину після смерті матері (а.с.8-9). Проте, порядок прийняття спадщини та відмова від неї встановлюється Законом.

Дані про те, що у визначений законом строк ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини відсутні, згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) Кіцманської державної нотаріальної контори від 27.06.2018 року вбачається, що спадкова справа після померлої ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не заводилася (а.с.21-22).

Доказів того, що на час відкриття спадщини позивач постійно проживав разом із спадкодавцем та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, матеріали справи не містять. Також не є належною відмова від частки спадщини ОСОБА_3, оскільки вона подана поза встановлені законом строки.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживає зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, і лише у цьому разі він набуває право на спадкове майно.

Положеннями ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 не подав заяву про прийняття спадщини, та вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За роз'ясненнями, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічні роз'яснення також викладено у листі ВССУ з розгляду цивільних i кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13, п.п.3.5 п.3 якого передбачено, що у разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Натомість, суд першої інстанції встановивши, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, позивач заяву про прийняття спадщини у передбачений ст.1270 ЦК України строк до нотаріальної контори не подав, постанова нотapiyca про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в матеріалах справи відсутня, задовольнив позов, визнавши за ОСОБА_1 право власності на ? спірного житлового будинку.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.01.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа відділ Держкомзему у Кіцманському районі про визнання права власності на спадкове майно (а.с.47), встановлено, що ОСОБА_1 спадщини не прийняв, є лише правовим висновком суду у справі щодо спору, який виник стосовно іншого спадкового майна - земельної ділянки, а тому не приймається апеляційним судом до уваги.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, які регулюють відповідні правовідносини, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /М.І. Кулянда, Н.Ю. Половінкіна/