ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 385/1328/16-ц

провадження № 22-ц/4809/129/18

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участі секретаря - Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - державна казначейська служба України, прокуратура Кіровоградської області, Гайворонське відділення Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, Гайворонська районна рада Кіровоградської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2018 року у складі судді Галицького В.В. і

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України, прокуратури Кіровоградської області, Гайворонського відділення Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області, Гайворонської районної ради Кіровоградської області та з урахуванням змін та доповнень до позовних вимог просила:

- стягнути з Державного бюджету на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 400000 грн.;

- стягнути з Державного бюджету на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (з послідуючим регресом за рахунок винних осіб) суму втраченої заробітної плати внаслідок звільнення з посади на підставі протесту прокурора 785914,57 грн.;

- скасувати розпорядження 325-кгр від 03.04.2008 голови Гайворонської районної ради, як таке, що суперечить Конституції та Законам України;

- стягнути з винної особи, а саме Гайворонської районної ради, на її користь зменшення грошового забезпечення (пенсії), внаслідок винесеного незаконного розпорядження голови Гайворонської районної ради, яке не відповідає законові та порушує права громадянина в сумі 131133,40 грн.;

- стягнути за рахунок Державного бюджету суму матеріальної шкоди (транспортні витрати, витрати на лікування та інш.) нанесені їй порушенням кримінальної справи №55-445 в розмірі 72079,50 грн.

Позовна заява мотивована тим, що Вільшанським районним судом 06.07.2015 у кримінальному провадженні № 20000052 винесено виправдувальний вирок.

25.11.2015 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області залишила вирок Вільшанського районного суду без змін.

17.05.2016 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишила ухвалу апеляційного суду від 25.11.2015 без змін.

Кримінальне провадження №20000052, внесено до Єдиного Державного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2014 року.

Органами досудового слідства, в особі прокурора Гайворонського району Прокопчука Д. під прикриттям прокурорів Кіровоградської області на протязі з 02.02.2007 по 17.05.2016 проводилось цілеспрямоване переслідування, знущання та психологічне знищення позивача та її чоловіка, грубо та істотно порушено її права, Конституцію України, вимоги КПК України.

Внаслідок тривалого перебування (10 років і 6 місяців по справі № 55-430 та 7 років і 7 місяців по справі № 55-445) в сумі понад 18 років під підпискою про невиїзд, порушувались нормальні життєві зв'язки, були утрудненні спілкування і стосунки з оточуючими людьми, позивачу було завдано великих душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні життєвих планів та соціальних зв'язків (не можна було на день народження, весілля чи поминки до померлих батьків з'їздити так як необхідно було з'являтись по першому виклику до слідчого) втраті друзів, негативному впливі на честь та ділову репутацію.

Протиправними діями правоохоронних органів моральному здоров'ю позивача спричинено значної шкоди, тому що весь період намагання поновити свої порушені права, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями.

Внаслідок протиправних дій органів дізнання, досудового слідства та прокурора позивач зазнала моральних та матеріальних втрат, які призвели до позбавлення її можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які вона могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв, звернень, скарг, судових позовів, заперечень на апеляційні скарги прокурора, клопотань різного роду, часу на допити в прокуратурі досить часто від 18.00 до 23.00 годин., судових засідань.

Під обвинуваченням позивач фактично перебувала до 17.05.2016.

Щонайменше до цього часу продовжували діяти декілька підписок про невиїзд та накладений декількома постановами арешт на майно.

І на даний час працівниками прокуратури не виконано вирок суду: позивача не ознайомлено з постановами про скасування арешту на майно та підписок про невиїзд, а значить до цього часу порушуються нормальні життєві зв'язки, а утрудненні спілкування з оточуючими людьми залишаться назавжди.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2018року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що немає підстав для стягнення моральної шкоди за незаконне перебування під слідством по кримінальній справі №55-445 з моменту порушення справи і до моменту об'єднання її з кримінальною справою №55-430 оскільки з даного приводу є рішення суду, яке набрало законної сили.

Звільнення ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера здійснено не на підставі протесту прокурора, як зазначено в позовній заяві, а внаслідок досягнення позивачем граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виходом на пенсію.

За період роботи у Гайворонській районній раді ОСОБА_4 не отримувала доступу до державної таємниці від Гайворонської районної ради, а тому відповідно і не мала права отримувати доплату за роботу з таємними документами відповідно до Постанови КМУ №414 від 15.06.1994 в розмірі 10 відсотків до посадового окладу.

Суду не надано доказів щодо незаконності розпорядження голови Гайворонської районної ради №25к-гр від 14.04.2008, не надано доказів (чеків, квитанцій, тощо) про понесені позивачем транспортних витрат, витрат на лікування та інш.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не вивчив і не дав належної оцінки діям правоохоронних органів, що слідчі дії та судове провадження проводилось по кримінальній справі №55-445, обвинувачення позивачу пред'являлося окремо від кримінальної справи №550430.

Суд не відреагував, що на пенсію позивач вийшла 11.07.2004, а звільнена була 14.07.2006 розпорядженням від 15.11.2006.

В матеріалах кримінального провадження, які знаходилися у судді на столі під час розгляду справи, достатньо доказів лікування позивача, явки на судові засідання, що потребувало значних фінансових витрат.

Суд вдався не до встановлення порушень при винесенні розпорядження №25к-гр від 15.04.2008, а до законності надання позивачу надбавки за таємність в розмірі 10% посадового окладу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, представник прокуратури Володіна А.Г. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Представники Державної казначейської служби України та Гайворонської районної ради в судове засідання не з'явилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від Гайворонської районної ради надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника.

Від прокуратури Кіровоградської області надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки всі учасники справи про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 цього ж Кодексу визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Таким законом є Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Відповідно до п.1, 1-1 ч.1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою прокурора Гайворонського району Кіровоградської області від 02.06.2006 порушено кримінальну справу ( № 55-430 ) за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України (т.2 а.с. 184).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області, в рамках кримінальної справи № 55-430, 24.02.2007 порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191 КК України (т.2 а.с. 185).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 24.02.2007 вказані кримінальні справи об'єднані в одне провадження № 55-430 (т. 2 а.с. 186).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 19.03.2007 ОСОБА_4 було пред'явлено обвинувачення по кримінальній справі № 5-430 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України (т.2 а.с. 187-192).

19.03.2007 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 2 а.с. 193).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 20.03.2007, по кримінальній справі № 55-430, накладено арешт на майно ОСОБА_4, де б воно не перебувало і в чому воно б не виражалося (т.2 а.с. 194).

Постановою попереднього розгляду Голованівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2007 скасовано постанову слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 24.02.2007 про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України (т.2 а.с. 195-197).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.11.2007 скасовано постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2007, а кримінальну справу № 55-430 направлено на новий судовий розгляд у той же суд у іншому складі зі стадії попереднього розгляду справи (т. 2 а.с. 198-200).

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2009 кримінальну справу № 55-430 відносно ОСОБА_4 повернуто прокурору Гайворонського району Кіровоградської області для проведення додаткового розслідування (т. 2 а.с. 201-217).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.09.2009 постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2009 скасовано, а кримінальну справу № 55-430 направлено на новий судовий розгляд у той же суд у іншому складі зі стадії судового розгляду справи (т. 2 а.с. 218-222).

Вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2010 ОСОБА_4 по ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України - виправдано за відсутністю в її діях складу злочину (т. 2 а.с. 223-268).

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 12.07.2011 вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2010 - скасовано, а кримінальну справу №55-430 відносно ОСОБА_4 повернуто прокурору Гайворонського району Кіровоградської області для організації та проведення додаткового розслідування (т. 3 а.с. 1-10).

02.03.2007 прокурором Гайворонського району Кіровоградської області винесено постанову про порушення кримінальної справи № 55-445 за фактом привласнення бюджетних коштів службовими особами Гайворонської районної ради, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України (т. 3 а.с. 11).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в рамках кримінальної справи №55-445 по вказаному вище факту 11.11.2007 порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191 КК України (т. 3 а.с. 12).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 12.11.2007 ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення по кримінальній справі № 55-445 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України (т.3 а.с. 13-15).

12.11.2007 по вказаній вище кримінальній справі № 55-445 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 3 а.с. 16).

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 24.03.2008 кримінальну справу № 55-445 відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України повернуто прокурору Гайворонського району Кіровоградської області на додаткове розслідування (т. 3 а.с. 17-19).

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.04.2009 кримінальну справу № 55-445 відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України повернуто прокурору Ульяновського району Кіровоградської області на додаткове розслідування (т. 3 а.с. 20-24).

Постановою помічника прокурора Гайворонського району Кіровоградської області від 05.10.2011 кримінальні справи № 55-430 та № 55-445 об'єднано в одне провадження в кримінальну справу № 55-430 (т. 3 а.с. 25).

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2012 кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України направлено прокурору Гайворонського району для проведення додаткового розслідування (т. 3 а.с. 26-28).

В зв'язку з набранням чинності КПК України в редакції 2012 року, старшим слідчим Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області відомості про вказані вище кримінальні правопорушення 28.11.2012 внесені до ЄРДР за № 0000052 (т. 3 а.с. 29-30).

29.11.2012 старшим слідчим Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №0000052 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (т. 3 а.с. 31-40).

Вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2014 по кримінальному провадженню №0000052 ОСОБА_4 визнано винуватою в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України (т. 3 а.с. 41-66).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.05.2014 вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2014 скасовано, а кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд (т. 3 а.с. 67-69).

Вироком Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2015 по кримінальному провадженню №0000052 ОСОБА_4 визнано невинуватою у пред'явлених їй обвинуваченнях за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та виправдано. Скасовано ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд після набрання вироком законної сили. Скасовано арешт на майно ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили ( т. 3 а.с. 70-113).

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2015 вирок Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.07.2015 залишено без змін (т. 3 а.с. 114-121).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2016 ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.11.2015 залишено без змін (т. 3 а.с. 122-128).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2017 (т. 1 а.с. 175-179) та рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.05.2017 (т. 1 а.с. 192-195), у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Кіровоградської області, Гайворонського відділення Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, позовні вимоги задоволені частково та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 333440 гривень моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_4 просить відшкодувати їй моральну шкоду за перебування її під слідством та судом по кримінальній справі №55-445, з дати порушення вказаної справи, з 11.11.2007 до дати об'єднання її із кримінальною справою № 55-430, тобто до 05.10.2012 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що постановою прокурора Гайворонського району Кіровоградської області від 02.06.2006 порушено кримінальну справу № 55-430 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Гайворонської районної державної адміністрації Кіровоградської області за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України (т.2 а.с. 184).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області, в рамках кримінальної справи № 55-430, 24.02.2007 порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191 КК України (т.2 а.с. 185).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 24.02.2007 вказані кримінальні справи об'єднані в одне провадження № 55-430 (т. 2 а.с. 186).

Постановою прокурора Гайворонського району Кіровоградської області від 02.03.2007 порушено кримінальну справи № 55-445 за фактом привласнення бюджетних коштів службовими особами Гайворонської районної ради, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України (т. 3 а.с. 11).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в рамках кримінальної справи №55-445 по вказаному вище факту 11.11.2007 порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, поєднаного зі службовим підробленням відносно ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст. 191 КК України (т. 3 а.с. 12).

Постановою слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області від 12.11.2007 ОСОБА_4 пред'явлено обвинувачення по кримінальній справі № 55-445 за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України (т.3 а.с. 13-15).

12.11.2007 по вказаній вище кримінальній справі № 55-445 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд (т. 3 а.с. 16).

Постановою помічника прокурора Гайворонського району Кіровоградської області від 05.10.2011 кримінальні справи № 55-430 та № 55-445 об'єднано в одне провадження в кримінальну справу № 55-430 (т. 3 а.с. 25).

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.05.2017 (т. 1 а.с. 192-195), у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Кіровоградської області, Гайворонського відділення Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, частково задоволено апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської області та змінено рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2017 року.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 333440 гривень моральної шкоди.

Рішенням Добровеличківського районного суду від 06 лютого 2017 року встановлено, що ОСОБА_4 перебувала під слідством та судом з 19 березня 2007 року до 25 листопада 2015 року.

Кримінальну справу №55-445 відносно ОСОБА_4 порушено 11.11.2007 порушено.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини незаконного перебування ОСОБА_4 під слідством по кримінальній справі № 55-445 вже були предметом судового розгляду і рішенням Добровеличківського районного суду від 06 лютого 2017 року на користь ОСОБА_4 стягнуто моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_4 має право на отримання моральної шкоди окремо по кримінальній справі №55-445 є помилковими.

Правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення за рахунок Державного бюджету на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (з послідуючим регресом за рахунок винних осіб) суму втраченої заробітної плати внаслідок звільнення з посади на підставі протесту прокурора Прокопчука Д. 785914 (сімсот вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот чотирнадцять) грн. 57 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, умовою для відшкодування завданої матеріальної шкоди є неправомірність рішень, дій чи бездіяльність особи, яка завдає такої шкоди.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.07.2004 розпорядженням заступника голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 21к-гр, ОСОБА_4 призначено на посаду керуючої справами виконавчого апарату районної ради (т. 1 а.с. 127).

14.07.2006 розпорядженням голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 42к-гр, ОСОБА_4 звільнена у зв'язку із досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виходом на пенсію (т. 1 а.с. 161).

15.11.2006 розпорядженням голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 66к-гр, по причині знаходження ОСОБА_4 на лікарняному по 14.11.2006 датою її звільнення вважати день, коли вона повинна стати до роботи, тобто 15.06.2006 (т. 1 а.с. 162).

Відповідно до рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2006 (т. а.с. 155) та ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.03.2007 (т. 1 а.с. 158-159), у справі за позовом ОСОБА_4 до Гайворонської районної ради про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 була звільнена відповідно до вищевказаних розпоряджень голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області законно, без порушень законодавства.

Таким чином рішенням суду встановлено, що звільнення ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера Гайворонського районного суду Кіровоградської області відбулось правомірно, причиною звільнення було досягнення граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування та виходом на пенсію, а не на підставі протесту прокурора Прокопчука Д.

За приписами ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Правильними є висновки суду про відсутність підстав для скасування розпорядження №25-кгр від 03.04.2008 голови Гайворонської районної ради, як таке, що суперечить Конституції та Законам України та стягнення з винної особи, а саме Гайворонської районної ради, на користь позивача зменшення грошового забезпечення (пенсії), внаслідок винесеного незаконного розпорядження голови Гайворонської районної ради, яке не відповідає законові і порушує права громадянина сумі 131133 (сто тридцять одна тисяча сто тридцять три) грн. 40 коп., суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.07.2004 розпорядженням заступника голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 21к-гр, ОСОБА_4 призначено на посаду керуючої справами виконавчого апарату районної ради.

В пункті 7 вказаного розпорядження зазначено, встановити надбавку за роботу з таємними документами відповідно до Постанови КМУ № 414 від 15.06.1994 в розмірі 10 відсотків до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (т. 1 а.с. 127).

03.04.2008 прокурор Гайворонського району Кіровоградської області вніс до Гайворонської районної ради Кіровоградської області протест № 585 на незаконні дії при визначені розмірів надбавок до заробітної плати ОСОБА_4, в якому вимагав припинити незаконні дії при визначені вказаної надбавки ОСОБА_4 у зв'язку із порушенням норм ЗУ «Про оплату праці».

15.04.2008 розпорядженням голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 25к-гр про скасування розпорядження заступника голови районної ради, яким скасував розпорядження заступника голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 21 «Про призначення ОСОБА_4» в частині встановлення надбавки за роботу з таємними документами в розмірі 10 відсотків до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг (т. 1 а.с. 145).

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно відповіді голови Гайворонської райдержадміністрації Кіровоградської області від 04.06.2007 ОСОБА_4 було надано допуск до державної таємниці на посаді начальника фінансово-господарського відділу апарату райдержадміністрації розпорядженням голови райдержадміністрації від 26.08.2003 року № 5-р-дск за формою два (т. 1 а.с. 130).

Згідно відповіді начальника управління СБУ в Кіровоградській області від 04.06.2011, управлінням СБУ в Кіровоградській області за мотивованим запитом Гайворонської райдержадміністрації було погоджено висновок (від 18.08.2003 № 1128) про надання ОСОБА_4 допуску до державної таємниці за формою 2, як начальнику фінансово-господарського відділу Гайворонської райдержадміністрації.

Розпорядженням голови Гайворонської райдержадміністрації (від 23.10.2004 року № 3-р ДСК), ОСОБА_4 було скасовано допуск до державної таємниці (т. 1 а.с. 131).

З огляду на викладене допуск до державної таємниці за формою 2 ОСОБА_4 отримала згідно розпорядження голови Гайворонської райдержадміністрації, перебуваючи на посаді начальника фінансово-господарського відділу апарату саме Гайворонської райдержадміністрації, а не на посаді керуючої справами виконавчого апарату районної ради чи головного бухгалтера Гайворонської районної ради Кіровоградської області.

Доказів того, що в період роботи у Гайворонській районній раді Кіровоградської області ОСОБА_4 отримала доступ до державної таємниці від Гайворонської районної ради Кіровоградської області суду не надано.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за період роботи у Гайворонській районній раді Кіровоградської області, ОСОБА_4 не отримувала доступ до державної таємниці від Гайворонської районної ради, а тому відповідно і не мала права отримувати доплату за роботу з таємними документами відповідно до Постанови КМУ № 414 від 15.06.1994 в розмірі 10 відсотків до посадового окладу.

Оскільки немає підстав для скасування розпорядження голови Гайворонської районної ради Кіровоградської області № 25к-гр від 15.04.2008 року, немає підстав для стягнення на користь ОСОБА_4 131133 грн. 40 коп.

За приписами ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

ОСОБА_4 просила стягнути на її користь за рахунок Державного бюджету суму матеріальної шкоди (транспортні витрати, витрати на лікування та ін.) нанесені їй порушенням кримінальної справи № 55-445 в розмірі 72079 (сімдесят дві тисячі сімдесят дев'ять) грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що всі докази про понесені нею витрати (транспортні витрати, витрати на лікування та ін.) знаходилися в кримінальній справі, яка знаходилася на столі у суді.

З огляду на викладене ОСОБА_4 переклала свій обов'язок доводити обставини, на які вона посилалася, як на підставу своїх вимог, на суд, що протирічить вимогам ст.81 ЦПК України.

У справі, яка переглядається, належних та допустимих доказів про понесені матеріальні витрати позивача (транспортні витрати, витрати на лікування та ін.) немає.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного суд вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06 червня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.12.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді С.М. Єгорова

О.Л. Карпенко