УХВАЛА

про забезпечення позову

02 січня 2018 рокуСправа №451/1424/16-ц
Провадження № 2/451/73/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Кормилюк Т.С.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_1 до Радехівської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ

23.11.2016 року до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення в якій позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Радехівської міської ради Львівської області 9 сесії 7 скликання від 22 червня 2016 року № 19 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.12.2016 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі.

28.12.2017 року позивачем ОСОБА_1 надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову:

- Накласти арешт на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівський район, Львівська область.

- Встановити заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на відчуження земельної ділянки площею 0,25 га(кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівский район, Львівська область.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що рішенням Радехівської міської ради Львівської області 9 сесії 7 скликання від 22 червня 2016 року № 19 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вирішено передати громадянину ОСОБА_3 жителю міста Радехів вулиці 500-річчя Радехова, 1/16, у власність земельну ділянку площею 0,25 га(кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Кути Радехівської міської ради по вулиці Радехівській, 17, із земель комунальної власності. Передаючи ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, Радехівська міська рада Львівської області не звернула уваги на те, що в натурі (на місцевості) в дійсності на цій земельній ділянці розташоване нерухоме майно житловий будинок. При цьому ОСОБА_3, на відміну від позивача, не є співвласником даного житлового будинку. Таким чином передавши ОСОБА_3 право власності на усю земельну ділянку, на якій розташований належний в тому числі позивачу житловий будинок, порушив водночас права позивача як і співвласника земельної ділянки також. Адже в такому разі нерухоме майно позивача (частка у нерухомому майні) буде розташованим на чужій земельній ділянці, що, в свою чергу, створюватиме для позивача додаткові незручності. Тим самим змушуватиме позивача оформляти користування земельною ділянкою, - наприклад, шляхом встановлення сервітуту чи укладення договору оренди земельної ділянки.

Також позивач зазначив, що відповідач може вжити заходи з переоформлення прав щодо майна на користь інших осіб шляхом продажу спірної земельної ділянки, для уникнення відповідальності та утворення ситуації за якої позивачу утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає за необхідне вжити заявлені заходи забезпечення позову, оскільки їх невжиття може зробити неможливим виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача, а відтак призведе до порушення його прав та інтересів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається, окрім іншого, після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання.

У відповідності до ч.2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стовно прийнятого рішення Радехівської міської ради Львівської області 9 сесії 7 скликання від 22 червня 2016 року № 19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу земельної у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» згідно якого ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівський район, Львівська область.

У звязку з чим суд вважає, що заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є співмірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на відчуження земельної ділянки площею 0,25 га(кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівський район, Львівська область, суд вважає в цій частині заяву позивача також обґрунтованою, такою, що підлягає до задоволення, оскільки на підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що на цей час право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3, у разі продажу спірної земельної ділянки відповідачем та задоволення позовних вимог на користь позивача, останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступить запорукою виконання можливого рішення суду, а також з урахуванням того, що судом встановлено існування загрози можливого невиконання рішення суду, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

У суду відсутні відомості передбачені ч.3 ст.154 ЦПК України для вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, у звязку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-154,157,258-260,353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі № 451/1424/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення а саме:

- Накласти арешт на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівський район, Львівська область.

- Встановити заборону ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, вчиняти будь-які дії направлені на відчуження земельної ділянки площею 0,25 га (кадастровий номер :02:001:0221) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вулиця Радехівська, 17, село Кути Радехівської міської ради, Радехівский район, Львівська область.

Копію ухвали направити для виконання до Реєстраційної служби Радехівського районного управління юстиції Львівської області (Львівська обл., м. Радехів, пр. Відродження, 7), та до Радехівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (Львівська область, м.Радехів, пр.Відродження,7).

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

ГоловуючийОСОБА_4