Справа № 382/2061/17 Головуючий у І інстанції Кисіль О. А.
Провадження № 22-ц/780/1620/18 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 58 26.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Мережко М.В.,

при секретарі Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2018 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання дублікату виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання дублікату виконавчого листа від 10.04.2013 року, виданого Яготинським районним судом Київської області 24.02.2016 року, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що на підставі виконавчого листа від 10.04.2013 року, виданого Яготинським районним судом Київської області 12.02.2015 року на виконання вироку по кримінальній справі, Березанським міським відділом Державної виконавчої служби України в Київській області 01.04.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47094449 про стягнення з нього, ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 90 000 грн. майнової шкоди, яке було закрито з невідомих заявнику причин.

Після отримання ОСОБА_3 24.02.2016 року дублікату виконавчого листа від 10.04.2013 року Березанським МВ ДВС було відкрите нове виконавче провадження ВП № 50317670 від 25.02.2016 року.

Разом з тим, і в оригіналі виконавчого листа, і в його дублікаті, містилася груба помилка: замість дійсної дати набрання законної сили вироком Яготинського районного суду Київської області на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 року було помилково зазначено, що вирок набрав законної сили лише 29.05.2014 року після винесення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Внаслідок цього помилково у виконавчому листі було вказано і дату пред'явлення його до виконання - до 29.05.2015 року.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23.02.2017 року по справі за заявою ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі заяву останнього було задоволено та внесено до виконавчого листа виправлення та вказано: «Вирок набрав законної сили - 04.07.2013 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 04.07.2014 року».

Оскільки згідно положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повинен бути пред'явлений до виконання на протязі року з наступного дня після набрання ним законної сили, в даній справі - до 04.07.2014 року, а стягувачем до виконання виконавчий лист був пред'явлений лише 01.04.2015 року, тобто з пропуском строків пред'явлення до виконання, дублікат даного виконавчого листа підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, про що і просив у своїй заяві ОСОБА_2

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, не з'явились, однак їхня неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Яготинського районного суду Київської області від 10.04.2013 року в рамках кримінальної справи було задоволено позов прокурора Баришівської міжрайонної прокуратури, підтриманий потерпілими ОСОБА_3, ОСОБА_4, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000 грн. у рахунок майнової шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.07.2013 року вирок Яготинського районного суду Київської області залишено без змін, тобто вирок набрав чинності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.04.2014 року касаційну скаргу залишено без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

01 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа, виданого 12.02.2015 року, який набрав чинності 29.05.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000 грн. майнової шкоди.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2015 року, на підставі п.2.ч.1 ст.ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу; відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.01.2016 року, на підставі п.2.ч.1 ст.ст.47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу.

25 лютого 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату виконавчого листа, виданого 24.02.2016 року, який набрав чинності 29.05.2014 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 90 000 грн. майнової шкоди. Заява про примусове виконання подана стягувачем 25.02.2016 року.

Також встановлено, що ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2017 року задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі Яготинського районного суду Київської області від 24.02.2016 року та зазначено у виконавчому листі: «Вирок набрав законної сили - 04.07.2013 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 04.07.2014 року».

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених законом підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено судом, що виконавчий лист видано на виконання вироку суду, який є чинним і ніким не скасований, обов'язок боржника ОСОБА_2 по відшкодуванню стягувачу ОСОБА_3 90 000 грн. не припинений і боржником, або іншою особою, не виконаний. Щодо доводів заявника про допущену у виконавчому листі помилку, слід зазначити, що факт допущення такої помилки був встановлений лише ухвалою суду від 23 лютого 2017 року, натомість стягувач ОСОБА_3 виконавчий лист до примусового виконання подав раніше - 01.04.2015 року, у строк, визначений у виконавчому документі - до 29.05.2015 року. Тобто, стягувач ОСОБА_3, подаючи 01.04.2015 року виконавчий лист до виконання, діяв добросовісно, оскільки про існування помилки, допущеної при видачі виконавчого листа, стало відомо набагато пізніше - у лютому 2017 року, що підтверджується ухвалою суду від 23 лютого 2017 року.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, беручи до уваги той факт, що стягувач при подачі 01 квітня 2015 року виконавчого листа до виконання не пропустив визначений у ньому строк пред'явлення його до виконання, обґрунтованим є висновок суду про відсутність підстав до визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в зв'язку з пропуском стягувачем строку пред'явлення його до виконання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм належну оцінку в ухвалі, і повторної перевірки ці доводи не потребують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Яготинського районного суду Київської області від 15 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: