г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1001/18
Номер провадження 2/213/748/18
02 липня 2018 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
за участі секретаря судового засідання - Малініної А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судового засідання №14, в м. Кривому Розі, цивільну справу №213/1001/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за відсутності учасників процесу, -
Позивач 19.04.2018 року звернулась до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2, предметом якої є визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №41 у будинку №22 по проспекту Перемоги у м. Кривому Розі.
Як на підставу позову позивач посилається на те, що вона є власником вищезазначеної квартири. Відповідач є її колишнім чоловіком і зареєстрований у даній квартирі, але не проживає в ній з 01 грудня 2016 року. На даний час його фактичне місце перебування позивачу не відомо. Його реєстрація в квартирі не дає позивачу можливості оформити субсидію.
24.04.2018 року судом направлено запит щодо доступу до персональних даних, на підставі ч. 6 ст.187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, відповідь на який отримано 26.04.2018 року. Відповідно до наданої відповіді відповідач дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.19/.
Згідно з частиною 1 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судове засідання позивач викликалась, але не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення /а.с.30/.
Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 08.05.2018 року, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача АДРЕСА_1.
На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд двічі здійснював виклик відповідача до суду на 04.06.2018 року та 02.07.2018 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, які були розміщені 31.05.2018 року та 04.06.2018 року відповідно, тобто не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і представник позивача, яка заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності /у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України/, не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м. /а.с.6,7-8/.
Відповідно до довідки №2175 від 20.03.2018 року та відомостей Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ОСОБА_3 ради за вищезазначеною адресою зареєстровані позивач та відповідач /а.с.11,18,19/. Відповідач є колишнім чоловіком позивача /а.с.13/, не є членом сімї позивача і фактично з 01.12.2016 року в квартирі не проживає /а.с.12/.
Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідача в даній квартирі, яка належить позивачу на праві власності.
За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України.
Відповідач не є членом сімї позивача і, залишаючись зареєстрованим у її квартирі, створює їй перешкоди у користуванні власністю, чим обєктивно порушуються її права - вона має складнощі з оформленням субсидії.
Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Судом встановлено, що відповідач, який не є членом сімї позивача, зареєстрований за адресою житлового приміщення, яке належить позивачу, не проживає більше року, його місце перебування невідомо.
З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн. /а.с.2/.
На підставі викладеного, керуючись ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживає за цією ж адресою, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач ОСОБА_2, місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, місце фактичного проживання не відомо, РНОКПП та номер і серія паспорта під час розгляду справи судом не встановлені.
Дата складення повного судового рішення 02 липня 2018 року.
Головуючий суддя В.В.Попов.