Дата документу 30.08.2018
Справа № 334/5155/18
Провадження № 2/334/3162/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 23.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Корицьким Є.Д. він є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідачі були прописані за вказаною адресою попереднім власником будинку ОСОБА_5, який після його продажу самостійно знявся з реєстрації. Відповідачі фактично будучи зареєстрованими у будинку, починаючи з 2001 року за вказаною адресою не мешкають. У зв'язку з реєстрацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в належному позивачу будинку, він повинен сплачувати комунальні послуги та інші платежі, що складає додаткові матеріальні витрати та порушує його право на володіння та розпорядження своєю власністю.

В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі, усунув перешкоди у користуванні будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти позову.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб'єктивне право власності є абсолютним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, будучи власником будинку АДРЕСА_1, як членів своєї родини зареєстрував відповідачів по справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2), що підтверджується доданою копією Домової книги.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.01.2001 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Корицьким Євгеном Давидовичем, власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 став позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно Реєстраційного напису на правовстановлюючому документі в цілому житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований 21.05.2001 року за № 20605 Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1.

Згідно доданих до позову письмових пояснень свідків ОСОБА_8, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, та ОСОБА_9, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, посвідчених 15.07.2018 року головою квартального комітету №42 відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мешкають за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на запит суду, ОСОБА_1 зареєстрований разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування вказаним будинком, оскільки вони є родичами колишнього володільця будинку, який після укладення договору купівлі-продажу 23.01.2001 року в добровільному порядку знявся з реєстрації.

У зв'язку з тим, що починаючи кінця січня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації не мешкають, особистих їх речей у будинку немає, оплату за комунальні послуги не здійснюють, позивач повинен сплачувати комунальні послуги, що складає для нього додаткові матеріальні витрати та порушує його право на володіння та розпорядження своєю власністю.

Тобто, безпідставне невиконання відповідачами своїх зобов'язань щодо зняття з обліку за адресою розташування належного позивачу житла, тягне за собою створення перешкод щодо реалізації ним відповідних житлових прав, а також безпідставного нарахування вартості комунальних послуг, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з відповідним позовом, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Таким чином, вислухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3) перешкоди у володінні та користуванні власністю - будинком АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.