РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Рiвне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Кучиної Н.Г.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

pозглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

спpаву № 569/12226/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського міського суду звернулася ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав, та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і підстави, просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, призначених за рішенням Рівненського міського суду від 20 лютого 2014 року на утримання дочки ОСОБА_6, в розмірі 15327 грн. 35 коп .

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3, в судовому засіданні позов ОСОБА_4 не визнав, оскільки неустойка (пеня) нарахована позивачем невірно, просить в позові відмовити. Крім того, зазначив, що відповідачем ОСОБА_5 іноді допускалася несвоєчасна сплата аліментів, через скрутне матеріальне становище внаслідок відсутності постійного місця роботи, стабільного доходу, проте станом на день розгляду справи усі заборговані кошти виплачені, заборгованості щодо виплати аліментів по виконавчому провадженню № 43010367 у ОСОБА_5 немає. Сьогодні у ОСОБА_5 крім доньки Уляни на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від другого шлюбу. З 02 серпня 2017 року по 02 березня 2018 року сам відповідач проходив курс реабілітації від наслідків хімічної залежності, через що, не міг працювати і сплачувати аліменти.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 02 грудня 2009 року рішенням апеляційного суду Рівненської області, по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

11 квітня 2011 року відповідно до рішення Рівненського міського суду по справі №2- 1777/11 ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6, в тому числі з тих підстав, що відповідач невчасно та нерегулярно сплачував визначені рішенням суду аліменти.

05 квітня 2013 року рішенням Рівненського міського суду по справі №1715/22805/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 збільшено розмір стягнутих з відповідача аліментів, присуджених за рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 02 грудня 2009 року, з 400 грн. щомісячно до 1/3 частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу цього рішення в законну силу і досягнення повноліття дитиною.

31 липня 2013 року рішенням Апеляційного суду Рівненської області по справі №569/6633/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто неустойку за прострочення сплати аліментів (призначених за рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 02 грудня 2009 року) в розмірі 10 000 грн..

20 лютого 2014 року рішенням Рівненського міського суду по справі №569/15472/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 зменшено розмір стягнутих аліментів за рішенням Рівненського міського суду від 05 квітня 2013 року із 1/3 частини всіх видів заробітку, не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 500,00 грн. щомісячно, починаючи із 03 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

05 жовтня 2017 року рішенням Рівненського міського суду по справі №569/2119/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 збільшено розмір стягуваних з ОСОБА_5 аліментів за рішенням Рівненського міського суду від 20 лютого 2014 року із твердої грошової суми 500 грн. до твердої грошової суми 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що позивачем пред»явлено позов у зв»язку із простроченням відповідачем сплати аліментів призначених за рішенням Рівненського міського суду від 20 лютого 2014 року по справі № 569/15472/13-ц.

За вказаним вище рішенням суду про стягнення аліментів від 20 лютого 2014 року ОСОБА_5 зобов»язаний був сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. в період з 03 березня 2014 року по 11 грудня 2017 року, тобто до набрання законної сили рішення Рівненського міського суду від 05 жовтня 2017 року.

Судом також встановлено, що починаючи з 03 березня 2014 року по 11 грудня 2017 року, ОСОБА_5 рішення суду про стягнення аліментів виконував нерегулярно та не в повному розмірі. Внаслідок цього у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується дослідженим судом листом № 24480/15.24-25/13 від 30 травня 2018 року Замостянського відділу державної виконавчої служби м.Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно вимог частин першої статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, у зв'язку з наявною у ОСОБА_5 заборгованістю зі сплати аліментів, яка виникла з його вини, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня, розмір якої становить 15327,35 грн, що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

Наданий позивачем розрахунок неустойки, згідно якого розмір цієї неустойки за періодз 03 березня 2014 року по 11 грудня 2017 року становить 15327,35 грн., є правильним та таким, що складений у відповідності до вимог статті 196 СК України, оскільки в цьому розрахунку вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості.

Оскільки розрахунки пені за прострочення сплати аліментів проведені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням фактичних обставин справи, суд приймає їх до уваги при ухваленні рішення як належні, допустимі, достовірні та достатні докази.

Згідно із частиною 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З огляду на те, що відповідач в період з 02 серпня 2017 року по 02 березня 2018 року проходив курс реабілітації від наслідків хімічної залежності, через що, не міг працювати і сплачувати аліменти, не мав постійного заробітку, на даний час перебуває у шлюбі із іншою жінкою, з якою має двоє малолітніх дітей, заборгованості щодо виплати аліментів по виконавчому провадженню № 43010367 у ОСОБА_5 немає, що в судовому засіданні було визнано представником позивача, розмір неустойки, який позивачем хоч і визначений у відповідності до положень частини 1 статті 190 СК України, однак суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 за період з 03 березня 2014 року по 11 грудня 2017 року, з 15327,35 грн. до 7000 грн.

У зв'язку із викладеним, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення із останнього на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів, в розмірі 7000 грн.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 03 березня 2014 року по 11 грудня 2017 року у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня його проголошення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд або безпосередньо до Рівненського апеляцiйного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне рішення складено 06 грудня 2018 року.

Суддя: Н.Г.Кучина