Ухвала

Іменем України

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-3486/09

провадження № 61-41438ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на постанову апеляційного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року в складі суддів: Чорної Т. Г., Пузанової Л. В., Склярської І. В., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_6 про поділ майна.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з 2006 року проживають однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, мають спільний бюджет, разом ведуть господарство та займаються підприємницькою діяльністю. За цей час вони набули наступне майно: цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_4, цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_5 квартиру АДРЕСА_1, земельну ділянку по АДРЕСА_6

Просила суд поділити спільне майно, визнавши за нею право власності на ? частину цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_4, ? частину цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5 ? частину квартири АДРЕСА_2, ? частину земельної ділянки по АДРЕСА_4, а також зобов'язати БТІ та ДЗК внести відповідні зміни до реєстраційних документів.

У червні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, у якому просив, окрім зазначеного майна, поділити також салон весільних послуг та перукарню, що розташовані за адресою: АДРЕСА_7 та зобов'язати БТІ внести відповідні зміни до реєстраційних документів.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 червня 2009 року позов задоволено. Розділено майно, набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 право власності за кожним по ? частині: цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_4 цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5 квартири АДРЕСА_3, земельної ділянки по АДРЕСА_4 салону з перукарнею, що розташовані по АДРЕСА_7 У задоволенні решти позову відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт придбання спірного майна під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторонами визнавався та не заперечувався, а тому майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу у рівних частках.

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) підприємство «Херсоноптторг» оскаржило рішення суду в частині поділу цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 Посилалося на те, що суд прийняв рішення щодо цього майна без врахування прав товариства на земельну ділянку на якій це майно розташоване, не залучивши користувача земельної ділянки до участі у справі, що є порушенням норм процесуального законодавства і підставою для скасування судового рішення в оскарженій частині.

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю підприємство «Херсоноптторг» задоволено. Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 червня 2009 року скасовано в частині поділу цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5 та визнання права власності. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5 та визнання права власності на це майно відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що предметом позову є поділ цілісного майнового комплексу у складі: адмінбудівлі літера «А» площею 559,4 кв.м., побутового приміщення літера «Б» площею забудови 40,0 кв.м., асфальтного майданчика з огорожею, площею 2600 м?, частини під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 та визнання за сторонами права власності за кожним по ? частині цього майна. Згідно нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року, ТОВ підприємство «Херсоноптторг» передало у власність ПП ОСОБА_6 частину цілісного майнового комплексу, а саме: адмінбудівлю літера «А» загальною площею 559,4 кв.м. та санвузол літера «Б» площею забудови 40,0 кв.м. Питання щодо передачі у власність чи користування земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (асфальтний майданчик з огорожею, площею 2600 м?, частина під'їзної залізничної колії з технологічним обладнанням, в тому числі з перевідною стрілкою, довжиною 121 м.), що є предметом поділу, не вирішувалося, земельна ділянка з постійного користування ТОВ підприємство «Херсоноптторг» не вилучалася та ФОП ОСОБА_6 не передавалася, а відтак суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки товариства, не залучивши його до участі у справі.

26 липня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року, залишивши в силі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 червня 2009 року у частині задоволення позову ОСОБА_4 про поділ цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5 та визнання права власності. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги того факту, що після укладення з ОСОБА_6 договору купівлі-продажу, товариство з обмеженою відповідальністю підприємство «Херсоноптторг» погодило площу та конфігурацію земельної ділянки, після чого право користування, право на оформлення у власність або в оренду відійшло до ОСОБА_6, який сплачував за земельну ділянку податки на підставі повідомлень, наданих податковою інспекцією. З 2006 до 2014 року ТОВ підприємство «Херсоноптторг» не вчиняло жодних дій по внесенню до державного земельного кадастру змін про вилучення земельної ділянки площею 0,3 га, по внесенню змін до Державного акту на право користування землею у зв'язку з продажем частини цілісного майнового комплексу. Внаслідок бездіяльності ТОВ підприємство «Херсоноптторг» у ОСОБА_6 та наступних власників нерухомого майна, в тому числі і ОСОБА_4, не було можливості оформити право на земельну ділянку під належною їм частиною цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_5 Суд апеляційної інстанції проігнорував той факт, що права на земельну ділянку не є предметом спору, а відомості про обсяг та належність цих прав не можуть вплинути на рішення суду по суті.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При скасуванні рішення суду першої інстанції в частині поділу цілісного майнового комплексу по АДРЕСА_5, встановивши, що суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки товариства, не залучивши його до участі у справі, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка підписана представником ОСОБА_5, на постанову апеляційного суду Херсонської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель