Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/2617/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
Провадження № 22-ц/778/180/18 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

За участю секретаря: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи - Мелітопольска державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Мелітопольского міського нотаріального округу Рій Катерина Юріївна, про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи - Мелітопольська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Мелітопольского міського нотаріального округу Рій К.Ю., про визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації права власності.

ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилався на те, що ОСОБА_3 06.04.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, а тому намагається відчужити спірну квартиру, яка являється предметом позовних вимог.

06.04.2017 року ухвалою суду було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_8, померлим 04.01.2009 року, та ОСОБА_9, померлою 12.08.2014 року, та на грошові кошти, що зберігаються на депозитних рахунках в АТ «Ощадбанк» в гривні № рахунку НОМЕР_2 (договір вкладу для фізичної особи № 7654307) та в доларах США № рахунку НОМЕР_1 (договір вкладу для фізичної особи № 7654807).

ОСОБА_4 зазначає, що відповідач встигла відчужити квартиру шляхом укладення договору дарування 06.04.2017 року між ОСОБА_3 та її донькою - ОСОБА_5, що підтверджується інформаційною довідкою.

Посилаючись на вищевказані обставини, ОСОБА_4 просив суд накласти арешт на майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_5, в межах позовних вимог, а саме 262 860 грн., оскільки подальше відчуження цього майна взагалі унеможливить виконання рішення по стягненню боргу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5, в межах позовних вимог, а саме 262 860 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ч. 3 ст. 152 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи зі змісту ст.ст. 151-154 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали) про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 84563408 від 07.04.2017 року ОСОБА_3 06.04.2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, та в той же день відчужила за договором дарування квартиру АДРЕСА_2, яка вже на той час перебувала під арештом за ухвалою суду від 06.04.2017 року.

На даний час вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_5, яка являється донькою ОСОБА_3 та відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7

При постановленні оскарженої ухвали суд правильно виходив із того, що вказані дії ОСОБА_3 по відчуженню квартири призвели до того, що заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою суду від 06.04.2017 року, не забезпечили схоронність майна. До теперішнього часу спір не врегульовано, враховуючи, що існує реальна загроза подальшого відчуження спірного майна, що в свою чергу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по цій справі, є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що оскаржена ухвала постановлена судом без урахування вказаних вище вимог.

Ці доводи спростовані під час апеляційного розгляду справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, який правомірно задовольнив заяву позивача про забезпечення позову, оскільки спосіб забезпечення позову обрано судом відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), співмірно із заявленими позовними вимогами.

Як зазначалося вище, ОСОБА_4 просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_5, в межах позовних вимог, а саме 262 860 грн., оскільки подальше відчуження цього майна унеможливить виконання можливого прийнятого за позовом позитивного рішення по стягненню боргу.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву про забезпечення позову, дотримався норм процесуального права, з'ясувавши що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, підставно задовольнив заяву, наклавши арешт на спірне майно в межах заявлених позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обраним видом забезпечення позову порушено права і охоронювані законом інтереси ОСОБА_3 мають характер припущень.

Решта доводів, що викладені в апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2017 року у цій справізалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: