Справа № 461/3734/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/432/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Левика Я.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «АСК «Омега» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

в с т а н о в и л а:

в травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «АСК «Омега» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликалась на те, що 21.02.2017 року, о 12 год. 05 хв. у м. Львові ОСОБА_3, керуючи автомобілем NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1, на території підземного паркінгу ТЦ «Форум» (вул. Під Дубом, 7Б) не дала дорогу автомобілю CITROEN C4 CACTUS, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, та відповідач завдала матеріальну та моральну шкоду позивачу. Відповідно до експертного висновку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CITROEN C4 CACTUS становить 79523,31 грн.. Цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в АСК «Омега» та страхова компанія відшкодувала їй 50000,00 грн. шкоди завданої ДТП., відтак вона просила стягнути з відповідачки на її користь 29523,31 грн. матеріальної шкоди (різниці між сумою відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля), 30000,00 грн. завданої моральної шкоди, 1968 грн. вартості складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 12590 грн. матеріальної шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди, а всього - 15590,14 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржила позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з'ясуванням обставин, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, та з порушенням порушення норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції проігнорував правову позицію Верховного Суду України, Методику та ст. 22 ЦК України та стягнув лише фактичну вартість ремонту, а не збитки, що включають в себе, в тому числі, і втрату товарної вартості. Крім цього, вважає, що суд незаконно відмовив їй у стягненні витрат на складання висновку експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1968,00 грн., мотивуючи таку відмову тим, що суд не вважає це збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Однак такі висновки суду суперечать ст. 22 ЦК України, згідно якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відтак, вважає, що оплата вартості проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1968,00 грн. є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки це витрати, які вона повинн а зробити для відновлення свого порушеного права.

Також, звертає увагу суду на те, що страхова компанія на її запити та на запити її адвокатом з проханням надати висновок страхової компанії про вартість збитків - не реагувала, та такий висновок не надала. Тому, вона змушена була самостійно звертатися до експерта для проведення огляду автомобіля та нести такі витрати.

Покликається і на те, що судом першої інстанції грубо порушено норми процесуального права, зокрема вказує, що суд не зазначив - мотивувальній частині оскаржуваного рішення причин та мотивів відхилення висновку судового експерта що був наданий позивачем, не надав мотивованої оцінки аргументам позивача щодо необхідності стягнення із відповідача не лише вартості ремонту автомобіля, але й вартості втрати товарної вартості автомобіля, а також, не вказав мотиви не застосування при вирішенні спору Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), в частині що стосується стягнення втрати товарного вартості та мотиви незастосування правової позиції Верховного Суду України. Враховуючи наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні матеріального збитку (втрати товарної вартості) в розмірі 16 731,64 грн. та в частині відмови у стягненні 1968,00 грн. витрат на складання висновку та огляду автомобіля та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 повністю та стягнути з відповідача судовий збір.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 «Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу».

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 21 лютого 2017 року, о 12 год. 05 хв., у м. Львові ОСОБА_3, керуючи автомобілем NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_1, на території підземного паркінгу ТЦ «Форум» (вул. Під Дубом, 7Б) не дала дорогу автомобілю CITROEN C4 CACTUS, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, в результаті чого сталося зіткнення та автомобілі отримали механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, зокрема, майну третіх осіб було застраховано в Приватного акціонерного товариства «АСК «Омега» полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3332996 строком до 10.02.2018 року зі страховим лімітом 50000,00 грн.

27 квітня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась із заявою до ПрАТ «АСК «Омега», як потерпілий власник транспортного засобу CITROEN C4 CACTUS щодо виплати страхового відшкодування у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком, відповідно до умов договору.

Згідно звіту № 434/17 про оцінку автомобіля, за дослідженням проведеним ТОВ «Експерт-Сервіс», ринкова вартість автомобіля CITROEN C4 CACTUS становить 498971,88 грн., а вартість відновлювального ремонту - 53067,33 грн.

ПрАТ «АСК «Омега» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 50000,00 грн.

На замовлення позивача ОСОБА_2 судовим експертом ОСОБА_4 19.04.2017 року був складений висновок № 5486, відповідно до якого вартість матеріальних збитків власника автомобіля CITROEN C4 CACTUS, пошкодженого в результаті ДТП складає 79523,31 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення, в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суд першої інстанції не врахував втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 16 731, 64 грн..

Відмовляючи позивачеві у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача суми витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1968,00 грн., суд виходив з того, що дана сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Колегія суддів з такими висновками погодитись не може з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2,5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №6-760цс15 від 16 грудня 2015 року.

Однак, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, не застосував до спірних правовідносин положення Методики, не врахував принцип повного відшкодування шкоди потерпілій особі та не з`ясував фактичний розмір заподіяних позивачу збитків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 такою, що підлягає до задоволення, оскільки при постановленні рішення судом першої інстанції допущено часткове порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення частково незаконного рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню величину втрати товарної вартості в розмірі 16 731, 64 грн. та витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1968 грн..

Згідно п.2, ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, з підстав порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп. (а.с.204) підлягають компенсації за рахунок відповідача ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2.ч.1 ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2018 року в частині відмови у стягненні матеріального збитку (втрата товарної вартості) в розмірі 16 731, 64 грн. та витрат з проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1968, 00 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 величину втрати товарної вартості в розмірі 16 731, 64 грн. та витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1968 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1057, 20 грн..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16.04.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Я.А.Левик