Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2362/18

Номер провадження: 2/511/880/18

29 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.

розглянувши на попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просила визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, який складається з: «А» - житлового будинку та «а» - веранда загальною площею 47,20 кв.м., в тому числі житловою 25,4 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - літня кухня, «В» - навіс, «Г» - сарай, «Д» - уборна, «№1» - огорожа, «№2» - ворота, що належали ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В позові зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з господарчими спорудами по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 3,9608 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Степанівської сільської ради. За життя померлий ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів їй, позивачу по справі. У встановленому порядку вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При оформленні спадщини їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ННС 919283 від04.06.2018року на земельну ділянку площею 3,9608 га з цільовим призначенням для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_4 виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів Одеської області. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарчими спорудами їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Тому просила визнати за нею право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди що розташовані по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2018 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог та з проханням справу розглянути у її відсутність ( а.с. 67)

Відповідач - Степанівська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про час та місце слухання по справі були сповіщені належним чином, надали суду заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі та просили слухати справу у відсутність їх представника. ( а.с.34 )

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

У зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши спадкову справу, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданого 05.04.2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №249 (а.с.7).

При житті ОСОБА_2 на праві власності належав житловий будинок та господарчі споруди, які розташовані по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з погосподарської книги №30 Степанівської сільської ради, особовий рахунок 2013 (а.с. 69-72), довідкою №778 виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 20.06.2018 року (а.с.19) та довідкою №1467 виданої виконавчим комітетом Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 13.11.2018 року ( а.с.68)

Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, згідно якого, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований житловий будинок та господарчі споруди, який складається з: «А» - житлового будинку та «а» - веранда загальною площею 47,20 кв.м., в тому числі житловою 25,4 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - літня кухня, «В» - навіс, «Г» - сарай, «Д» - уборна, «№1» - огорожа, «№2» - ворота( а.с.12-16).

Житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2487 га, яка не приватизована та правовстановлюючі документи не неї не видавались, що підтверджується довідкою № 393 виданої Виноградарською сільською радою Роздільнянського району Одеської області від 26.06.2018 року (а.с. 11-15).

Зазначений житловий будинок та господарчі споруди розташовані на земельній ділянці площею 0,0820 га, яка до цього часу не приватизована, що підтверджується довідкою №779 виданою виконкомом Степанівської сільської радои Роздільнянського району Одеської області від 20.06.2018 року. (а.с.20)

Згідно звіту по встановленню ринкової вартості вказаного житлового будинку його вартість складає 65232 грн. (а.с.17-18)

Крім того, при житті ОСОБА_2 на праві власності належали земельна ділянка площею 3,9608 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої на території Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_4 виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів Одеської області ( а.с.131).

Згідно ст.1220 ч.1, ч.2 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Спадкуванням згідно ст.1216 ЦК України є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст.1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачу - ОСОБА_1. (а.с.21).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановлено статтею 1270 Цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №25/2017, заведеної 25.07.2017 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Курако К.Л. (а.с.36-68), позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, своєчасно звернулася із заявою про прийняття спадщини. При оформленні спадщини ОСОБА_1 приватним нотаріусом 04.06.2018 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ННС 919283 від04.06.2018 року на земельну ділянку площею 3,9608 га з цільовим призначенням для ведення товарногосільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої на території Степанівської сільської ади Роздільнянського району Одеської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_4 виданого Роздільнянським районним відділом земельних ресурсів Одеської області.(а.с. 25,63). Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та господарчі споруди їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. (а.с.28,65).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання судовому порядку.

Так, згідно з письмовими роз'ясненнями Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-19-7155 від 11.10.2012р., домоволодіння, завершені будівництвом до 05 серпня 1992 року, не підлягають введенню в експлуатацію, тобто право власності набувається забудовником за декларативним принципом шляхом отримання свідоцтва про право власності на майно в органах реєстраційної служби за місцем розташування об'єкту будівництва.

На момент завершення будівництва будинку та споруд - 1988 рік - не існувало жодного нормативного акту, що передбачав би процедуру введення завершеного будівництвом приватного житлового будинку в експлуатацію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року N 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва". Зазначеною Постановою було встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів АРК, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом.

У відповідності до цієї Постанови місцевими органами влади в свій час були розроблені та затверджені, за погодженням з Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності (по всіх регіонах України) державними технічними комісіями.

Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Згідно п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 р. N 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року;

Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженим Наказом №91 від 24.06.2011 року, прийняття в експлуатацію об'єктів (крім закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них) здійснюється безоплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - Інспекція) за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація), яка складається за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Після прийняття Верховною Радою України 17 лютого 2011 року Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» згідно з пунктом 9 розділу 5 Прикінцевих положень прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюють інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження таких об'єктів.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Вищевикладене свідчить про те, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05 серпня 1992 року, наразі відсутні.

Разом з тим, Державна реєстраційна служба України у зв'язку з неоднозначністю правозастосовної практики в Листі від 12.03.2013 № 95-06-15-13 роз'яснила, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчу є прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.

На підставі ст.1216, 1217, 1223, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.3,4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. 4,18,19, 48,76- 81, 95, 211, 223, 247, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок та господарчі споруди по праву спадкування за заповітом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 31.01.2000 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області право власності по праву спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, який складається з: «А» - житлового будинку та «а» - веранда загальною площею 47,20 кв.м., в тому числі житловою 25,4 кв.м., та господарчих споруд: «Б» - літня кухня, «В» - навіс, «Г» - сарай, «Д» - уборна, «№1» - огорожа, «№2» - ворота, що належали ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук