Справа № 214/709/16-ц
2/214/750/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі

головуючої судді Хомініч С.В.,

секретар судового засідання Горбунова Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/709/16-ц

за позовною заявою ОСОБА_1

до ФОП ОСОБА_2

про захист прав споживачів

та зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про відшкодування моральної шкоди,

за участю:

позивача за первісним позовом, одиночно відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1,

представника позивача за первісним позовом, одиночно відповідача за зустрічним позовом

ОСОБА_3,

відповідача за первісним позовом, одиночно позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

представника відповідача за первісним позовом, одиночно позивача за зустрічним позовом

ОСОБА_4,

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (на підставі договору № 20 про надання юридичної допомоги від 17.03.2016, ордера, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю)

від відповідача: ОСОБА_4 (на підставі довіреності НВІ 410801 від 08.11.2016).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду 04.02.2016 із позовом до ФОП ОСОБА_2 магазин «Меблі» про захист прав споживачів (Т. 1 а.с. 1-3). Неодноразово уточнюючи позовні вимоги в кінцевій редакції від 11.09.2017 (Т. 1 а.с. 203-205), просив суд зобовязати відповідача ФОП ОСОБА_2 повернути йому сплачені ним авансом 13100 грн. за виготовлення і установку кухонного гарнітуру «Паула»; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь 50000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь витрати на правову допомогу в сумі 1600 грн.

05.02.2016 ухвалою суду відкрито провадження по справі (Т. 1 а.с. 12).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на сайті «OLX» він побачив оголошення про реалізацію меблів магазином «Меблі по каталогу». Вказаний магазин розташований за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 200 років Кривому Рогу, буд. 12, куди він звернувся для оформлення замовлення на кухонний гарнітур «Паула». 12.10.2015 він підтвердив замовлення на виготовлення кухонного гарнітуру «Паула» та сплатив 13100 грн. авансу, повна вартість гарнітуру склала 13740 грн. Після виготовлення, доставки та збірки кухонного гарнітуру, він виявив недоліки, а саме: відсутній верхній карниз, барна стійка не відповідає розмірам які повинні були бути, фасад верхніх шаф не відповідає тому малюнку, який є у каталозі, дверцята барної стійки зламані, не відповідний розмір та колір усієї поверхні гарнітуру. Про недоліки він повідомив працівникам магазину та поставив вимогу про їх усунення, про що також написав письмову претензію у встановлені строки. Однак недоліки усунуті не були. Отже, позивач просить зобовязати відповідача повернути сплачені авансом 13100 гривень за виготовлення і установку кухонного гарнітуру, сплатити моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.07.2016 позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 задоволено частково (Т. 1 а.с. 37-39).

Ухвалою цього ж суду від 13.12.2016 задоволено заяву ФОП ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (Т. 1 а.с. 72-73).

ФОП ОСОБА_2 11.04.2017 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди (Т. 1 а.с. 136-138). Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтувала тим, що 12.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до неї з проханням придбати кухонний гарнітур «Паула», колір береза, стандарт. Згідно бланку замовлення від 12.10.2015 позивачем та відповідачем погоджено замовлення на загальну суму 13740 грн. Відповідачу за зустрічним позовом заздалегідь було відомо, що вона не займається виготовленням даних меблів під замовлення, а меблі доставляються із заводу виробника в розібраному виді кожна позиція окремо. На кожен товар виробник надає сертифікат якості та висновок санітарно-епідеміологічної служби. Згідно бланку замовлення ОСОБА_1 12.10.2015 сплатив лише 13100 грн. за браком коштів, залишок суми повинен був сплатити в день доставки товару. Після перевірки якості, повної комплектації та співвпадання з бланком замовлення товару ОСОБА_1 підписав талон доставки товару, в якому власноруч поставив свій підпис та претензій до неї він не мав. 19.10.2015 ОСОБА_1 знову звернувся з претензією, що після того, як ним був зібраний кухонний гарнітур він виявив недоліки щодо барної стійки. Того ж дня вона повернула згідно претензії частину коштів в сумі 1660 грн, До інших складових кухонного гарнітуру претензій не було. 19.11.2015 ОСОБА_1 написав скаргу на імя голови Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_5 в якій стверджував, що йому відмовились повернути кошти за товар неналежної якості, але після проведення перевірки головою Саксаганської районної у місті ради та проведеної перевірки 26.11.2015 правоохоронними органами прийшли до висновку, що претензії є безпідставними. Після проведення перевірок на виявлення порушення прав споживачів органами виконавчої влади ОСОБА_1 почав погрожувати їй в телефонних дзвінках. Постійно приходив до місця здійснення діяльності позивача здійснював сварки, принижував позивача. Своїми неправомірними діями ОСОБА_1 завдав їй значної моральної шкоди, яка виразилась в приниженні її честі і гідності заподіянні душевних і моральних страждань. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн.

29.06.2017 ухвалою суду зустрічну позовну заяву залишено без руху (Т. 1 а.с.165).

29.06.2017 ухвалою суду обєднано в одне провадження позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів та зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди (Т. 1 а.с. 169).

22.02.2017 ухвалою суду витребувано докази по справі (Т. 1 а.с. 115)

Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач за первісним позовом та одночасно відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав, що зробив замовлення у ТОВ «Меблі». Приймала замовлення продавець в четвер. По каталогу вибрав кухню, з тих, що були готові у каталозі. В понеділок привезли кухню, яка була складена в упаковці. Той, хто привіз почав складати, але дверцята були пошкоджені, тому далі не збирав. Карниз взагалі не привезли. Договір не укладався. 13100 грн. сплачено за кухню 100% її вартості. 12.10.2015 сплатив 11100 грн. В цей же день доніс 2000 грн. Талон-доставка 12.10.2015 отримав кухню і доплатив 870 грн. Всього сплатив 13970 грн. З них повернули 1660 грн. за верх барної стайки. Проти задоволення зустрічного позву заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях (Т. 1 а.с. 161-162). В яких вказав, що жодної шкоди ОСОБА_6 не завдав. Він лише намагався захистити свої права як споживач. Писав скарги так як отримав меблі неналежної якості. Позовні вимоги не підтверджені жодними доказами, тому є безпідставними.

Представник позивача за первісним позовом та одночасно відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3С.С. просив задовольнити первісний позов, та відмовили у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та одночасно позивач за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила їх задовольнити з підстав вказаних у зустрічному позові. Пояснила, що ОСОБА_1 придбав кухонний гарнітур. Він є наборним. З усієї комплектації він вибрав ті шафи та шухляди, які йому необхідні. Йому все доставили. Бракованою була верхня кришка з барної стійки. За неї віддали кошти. Прямий карниз не продається заводом разом з комплектом кухні, треба його купити окремо. ОСОБА_1 почав її залякувати, погрожувати їй по телефону, приходити на роботу. Вона втратила сон, стала хвилюватися, тому зазнала моральних страждань. Які оцінює в 50000 грн. Проти первісного позову заперечувала з підстав викладених у письмових запереченнях проти позовної заяви (Т. 1 а.с .74-76). Які мотивовані тим, що позивач посилається на укладення між ними договору про виготовлення та встановлення кухонного гарнітуру «Паула». Однак фактично це був договір купівлі-продажу меблів за каталогом. Згідно бланку замовлення від 12.10.2015 позивачем та відповідачем погоджено замовлення на загальну суму 13740 грн. ОСОБА_1 заздалегідь було відомо, що вона не займається виготовленням даних меблів під замовлення, а меблі доставляються із заводу виробника в розібраному виді кожна позиція окремо. На кожен товар виробник надає сертифікат якості та висновок санітарно-епідеміологічної служби. Згідно бланку замовлення ОСОБА_1 12.10.2015 сплатив лише 13100 грн. за браком коштів, залишок суми повинен був сплатити в день доставки товару. Після перевірки якості, повної комплектації та співвпадання з бланком замовлення товару ОСОБА_1 підписав талон доставки товару, в якому власноруч поставив свій підпис та претензій до неї він не мав. 19.10.2015 ОСОБА_1 знову звернувся з претензією, що після того, як ним був зібраний кухонний гарнітур він виявив недоліки щодо барної стійки. Того ж дня вона повернула згідно претензії частину коштів в сумі 1660 грн. До інших складових кухонного гарнітуру претензій не було. 19.11.2015 ОСОБА_1 написав скаргу на імя голови Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_5 в якій стверджував, що йому відмовились повернути кошти за товар неналежної кості але після проведення перевірки головою Саксаганської районної у місті ради та проведеної перевірки 26.11.2015 правоохоронними органами прийшли до висновку, що претензії є безпідставними.

Представник відповідача за первісним позовом та одночасно позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила зустрічний позов задовольнити, а в задавлені первісного позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно бланку замовлення від 12.10.2015 ОСОБА_1 замовив у магазині «Меблі», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 200 років Кривому Рогу, буд. 12 кухню «Паула», кольору береза, стандарт, вартістю 13740 грн. Доставка гарнітуру склала 200 грн, а занос 30 грн. (Т. 1 а.с. 29).

12.10.2015 ОСОБА_1 доставили куплений ним кухонний гарнітур, що підтверджується талоном доставки товару, при цьому останній засвідчив своїм підписом, що претензій до комплектності та якості товару не має (Т. 1 а.с. 81).

19.10.2015 ОСОБА_1 звернувся з претензією, що після того, як ним був зібраний кухонний гарнітур він виявив недоліки щодо барної стійки. Того ж дня ФОП ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 частину коштів в сумі 1660 грн. (Т. 1 а.с. 29 зворот, Т. 1 а.с. 81). Що також визнавалося сторонами по справі.

21.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 з претензією в якій вказав, що він виявив недоліки, а саме: відсутній верхній карниз, барна стійка не відповідає розмірам які повинні були бути, фасад верхніх шаф не відповідає тому малюнку, який є у каталозі, дверцята барної стійки зламані, не відповідний розмір та колір усієї поверхні гарнітуру. Просив повернути вартість барної стійки, замінити двері фасаду над витяжною шафою на фігурні та поставити карниз. В разі невиконання його вимог, просив повернути кошти за кухню в розмір 12310 грн (Т. 1 а.с. 5).

16.11.2015 ОСОБА_1 написав скаргу на імя голови Саксаганської районної у місті ради ОСОБА_5 в якій стверджував, що йому відмовились повернути кошти за товар неналежної якості (Т. 1 а.с. 82а).

Згідно листа виконкому Саксаганської районної у місті ради на № П-946-П/124 від 16.11.2015, звернення ОСОБА_1 розглянуте, ФОП ОСОБА_2 надала пояснення, що організаційні роботи з продажу товару вона виконала. Монтажем кухонного гарнітуру не займалася. За барну стійку повернула кошти в сумі 1660 грн. Рекомендовано ОСОБА_1 у звязку зі спірним характером звернутися до суду. (Т. 1 а.с.126).

Розглядаючи вимоги за первісним позовом суд виходить з такого.

Аналізуючи надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу, оскільки ФОП ОСОБА_2 здійснює продаж меблів з каталогу, а не виготовляє їх на індивідуальне замовлення та з власного матеріалу.

Відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов'язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов'язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього.

Отже, правове значення для правильного вирішення цієї справи має не факт наявності чи відсутності наданої продавцем гарантії щодо якості товару, а час (момент) виявлення покупцем недоліків товару - до чи після його передання покупцеві.

За обставинами справи, недоліки кухонного гарнітуру «Паула» (фасади верхніх шаф не відповідають малюнку який є каталозі, не відповідний колір поверхні) були виявлені ОСОБА_1 після передання йому придбаного товару продавцем, за відсутності обєктивних перешкод, які позбавляли його оглянути товар перед його отриманням та виявити вказані недоліки.

Належних і допустимих доказів того, що виявлені ним недоліки товару є істотними та виникли до передання його покупцеві, ОСОБА_1 суду не надав. Разом з тим, ФОП ОСОБА_2, яка є продавцем замовленого позивачем товару, надано сертифікат відповідності та висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, згідно якого підтверджено відповідність кухні «Паула» ГОСТ 16371.93 «набори корпусних меблів для використання в побуті за призначенням».

Аналогічну правову позицію щодо істотності недоліків товару та часу їх виявлення висловив Верховний Суд у постанові від 23.07.2018 по справі № 127/1010/17.

Істотні недоліки щодо барної стійки погоджені між сторонами, та як наслідок, ОСОБА_1 повернута частина коштів.

Окремо слід зазначити, що позивач за первісним позовом неодноразово змінював свої позовні вимоги. В попередній редакції ОСОБА_1 просив розірвати договір від 12.10.2015 про виготовлення та встановлення кухонного гарнітуру та зобовязати повернути сплачену за товар грошову суму. В кінцевій редакції ОСОБА_1 просить суд лише повернути сплачену суму, при цьому не ставить питання про розірвання договору. Така позиція ОСОБА_1 суперечить діючому законодавству виходячи з такого.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Чинним законодавством України передбачено два випадки розірвання договору купівлі-продажу та повернення грошових коштів за товар: на підставі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків (частина друга статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»); або обміну товару належної якості протягом 14 днів, якщо товар не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, ярлики (частина перша статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати зміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Конструкція ст. 8 вищевказаного закону дає підстави дійти висновку про те, що споживач у разі виявлення істотних недоліків товару має право вимагати: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Однак, аж ніяк не вимагати лише повернення коштів без розірвання договору.

Підставою для розірвання договору та повернення сплачених коштів має бути наявний істотний недолік придбаного товару.

Відповідно до пунктів 12, 15 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недоступним використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

В справі що розглядається доказів наявності в придбаному товарі недоліків, а тим паче істотних недоліків в розумінні положень закону України «Про захист прав споживачів», - немає, окрім тверджень позивача, доказів монтажу кухонного гарнітуру представником продавця, як про те стверджує позивач, також немає: така умова в договорі купівлі-продажу товару відсутня та не підтверджена будь-якими іншими доказами.

ОСОБА_1 не доведено, що недоліки виникли з вини виробника, що він намагався звернутися до продавця за усуненням недоліків, та що після усунення недоліків, такий недолік знову з незалежних від споживача причин проявляється. При цьому вказані ОСОБА_1 недоліки не наділені жодною з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

ОСОБА_1 категорично наполягає виключно на розірванні договору та поверненні коштів, однак з огляду на те, що в ході розгляду справи не здобуто доказів наявності будь-якого недоліку товару, а тим паче істотного недоліку, така вимога задоволенню не підлягає.

Оскільки підстав для припинення зобовязань між сторонами немає, то і відсутні підстави для задоволення позову в частині повернення сум за договором.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.11.2018 по справі справа № 643/14294/16-ц.

Розглядаючи вимоги ФОП ОСОБА_2 за зустрічним позовом про відшкодування моральної шкоди суд не знаходить підстав для їх задоволення виходячи з такого.

Як на підставу своїх позовних вимог ФОП ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що ОСОБА_1 почав їй погрожувати в телефонних дзвінках, постійно приходив до місця здійснення діяльності та здійснював сварки. Що негативно позначилося на її психіці.

Також посилається на ч. 2 ст. 1168 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Суд вважає посилання ФОП ОСОБА_2 на ч. 2 ст. 1168 ЦК України хибними, оскільки ці норми регулюють правовідношення, які виникають у разі завдання шкоди життю та здоров?ю фізичної особи.

Поняттям «каліцтво», в свою чергу, охоплюються дві основні категорії: травма та професійне ушкодження здоров?я. Травма характеризується раптовим та, як правило, одноразовим зовнішнім впливом на організм, внаслідок чого йому завдається фізичне ушкодження, наприклад, удар, результатом якого є перелом кісток. Тоді як професійне захворювання характеризується як таке ушкодження здоров?я, що передбачено чинним законодавством (див. Постанова Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662 «Про затвердження переліку професійних захворювань») та стало результатом не одноразового, а систематичного та тривалого впливу на організм людини шкідливих факторів, що є характерними для даного виду професії. Так, наприклад, хронічний бронхіт є професійним захворюванням осіб, які працюють на шахтах, рудниках, відкритих кар?єрах тощо.

Поняттям «інше ушкодження здоров?я» охоплюється будь-яке, не пов?язане з каліцтвом, пошкодження здоров?я, що наступило внаслідок так званого загального захворювання. При цьому, дане загальне захворювання не пов?язане ні із специфікою професії, ні з травматичним впливом на організм людини, а є видом ушкодження здоров?я внаслідок недотримання заподіювачем шкоди встановлених правил та норм, наприклад, коли внаслідок відключення опалення особа захворіла на гостре респіраторне захворювання.

Також потрібно зазначити, що у випадку завдання ушкодження здоров?ю фізичної особи, вона має право на відшкодування моральної шкоди, що завдана таким ушкодженням. Відшкодування моральної шкоди можливо на загальних підставах, що передбачені чинним законодавством (ст.1168 ЦК).

За даних обставин суд приходить до переконання, що застосування позивачем положень ст. 1168 ЦК України ґрунтується на її субєктивному тлумаченні положень вказаних норм.

При цьому підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України, частина перша якої вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 76 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідна до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження наявності деліктного зобовязання з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 позивач ФОП ОСОБА_2 надає суду текстову роздруківку телефонної розмови та аудіо диск (Т. а.с. 72-192, 193).

Оцінюючи надані ФОП ОСОБА_2 текстову роздруківку телефонної розмови та аудіо диск з точки зору допустимості доказів (ст. 79 ЦПК України), суд вважає їх такими, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Так відповідно до положень статей 31, 32 Конституції України, статей 270, 306 ЦК України кожному гарантується право на таємницю телефонних розмов.

ФОП ОСОБА_2 не заявлялося суду клопотання про витребування від операторів мобільного звязку роздруківки телефонних розмов між нею та ОСОБА_1

Оскільки ФОП ОСОБА_2 надала текст з невідомого джерела, чим порушила процедуру отримання та надання таких видів доказів, суд їх не приймає в звязку з їх недопустимістю.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами.

За таких обставин, на основі повно і всебічно зясованих обставин, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Виходячи з встановлених вище обставин, суд не знаходить підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позовних вимог, відповідно до змісту вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 837-864, 875-886 ЦК України, ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, ч.4 ст.274, ст.стт.280-284, 287, 354, 355, п.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Відмовити у задоволені вимог за зустрічною позовною заявою ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача: ОСОБА_3, місце знаходження: пр. Героїв-Підпільників, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса місця знаходження: пр. 200 річчя Кривого Рогу, 12/2, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Адреса місця проживання: м-н. Гірницький, 47/81, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Представник позивача: ОСОБА_4, місце знаходження: вул. Староярмаркова, 44/27, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Повний текст рішення по справі складено та підписано 30 листопада 2018 року.

Суддя Хомініч С.В.