Справа № 541/1487/18
Номер провадження 2/541/864/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 листопада 2018 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання Пащенко Є.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на частину будинку за набувальною давністю,-

установив:

16 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору дарування жилого будинку від 05 травня 2004 року, вона є власником ? частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по вул. Лісова,32. в с. Сакалівка Миргородського району Полтавської області.

Власником іншої частки будинки у розмірі ? був ОСОБА_3, котрий помер 31 січня 2000 року. З 23 червня 2004 року постійно проживає в даному будинку. За час проживання ніхто не претендував на частку будинку, що належала ОСОБА_3 Наголошує, що з 23 червня 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє ? часткою житлового будинку по вул., 32 в Сакалівка Миргородського району Полтавської області. Тому на підставі ст. 344 ЦК України, за набувальної давністю прохає суд визнати за нею право власності на ? частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2018 року відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити з підстав, наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, до суду надіслав заявку в якій виклав прохання провести розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не висловив.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ? частки житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по вул. Лісова,32. в с. Сакалівка Миргородського району Полтавської області, що підтверджується копіює договору дарування жилого будинку від 05 травня 2004 року (а.с.7). Право власності на дане нерухоме майно зареєстровано 25.05.2004 року в Дочірньому комунальному підприємстві «Миргородтехінвентаризація» (а.с.8).

У відповідності до копії свідоцтва про власності на нерухоме майно від 27.02.2004 року Серія САА №463346, іншим власником ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Лісова, 32, в с. Сакалівка Миргородського району Полтавської області є ОСОБА_3 (а.с.9).

31 січня 2000 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Згідно повідомлення В.о. завідувача Другої миргородської Державної нотаріальної контори державного нотаріуса ОСОБА_4 спадкова справа по померлому 31 січня 2000 року ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавались, що також підтверджується інформаційної довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.38,39).

Позивач ОСОБА_1, починаючи з 23 червня 2004 року, постійно проживала та була зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Миргородського району від №16 від 101 липня 2018 року (а.с.17).

Позивач в даному будинку, починаючи з 2004 року, безперервно веде господарство, доглядає за технічним станом будівлі, робить поточний та капітальний ремонти, сплачує комунальні послуги, що підтверджено показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, наданими в судовому засіданні від 07.09.2018 року.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Така правова позиція Верховного Суду відображена в постанові від 04.07.2018 року у справі № 539/1605/16-ц.

У відповідності до абзц. 7 п.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

В ході судового розгляду, судом встановлено, що позивач на законних підставах набув право власності на ? частку спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. На момент набуття власник права власності законний власник іншої частки будинку помер, а як встановлено в ході судового розгляду, спадкова справа після померлого 31 січня 2000 року ОСОБА_3 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином суд дійшов висновку про добросовісність володіння позивачем часткою будинку, що належала ОСОБА_3 Факт відкритого та безперервного володіння також знайшов своє відображення в ході судового розгляду, що підтверджено доказами по справі.

Тож судом встановлено добросовісне, відкрите, безперервне володіння протягом більш ніж десять років, позивачем ? часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належали померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.02.2004 Серія САА № 463346. Інших осіб, які б претендували, зокрема спадкоємців ОСОБА_3, на дане нерухоме майно, судом не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, отже такими, що підлягають задоволенню.

В звязку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265,268,315-319, 354,355ЦПК України, керуючись ст. ст. 16, 344 ЦК України, суд,-

ухвалив :

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться в с. Сакалівка, Миргородського району по вул. Лісова № 32.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2018 року.

Суддя ОСОБА_7