Справа № 177/2168/13-ц
Провадження № 2-п/177/1/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2018

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з указаною заявою 08.09.2017 та ухвалою від 11.09.2017 відмовлено у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення.

12.01.2018 справа надійшла до суду після скасування в апеляційному порядку вищевказаної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 12.01.2018 заява прийнята до розгляду.

У заяві про перегляд заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 заявник ОСОБА_4 зазначає, що вказаним рішенням суду з його батька, ОСОБА_1, померлого 03.03.2014, стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP75620688 від 09.10.2006 в розмірі 23450,21 грн. станом на 02.07.2013.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення вказував, що батько про час та місце розгляду справи судом не повідомлявся, перед смертю тяжко хворів, у звязку з чим не мав можливості отримувати поштові повідомлення. До дня смерті батько проживав з ним, але йому не відомо, хто отримував поштові повідомлення замість нього. Крім цього, вказував, що позов поданий представником банку не підлягав задоволенню судом, оскільки кінцевий строк погашення кредиту 09.10.2007, а позов подано до суду лише 30.07.2013, тобто з пропуском строку позовної давності.

Зазначав, що про існування судового рішення батько не знав і не міг знати, оскільки за життя копії такого рішення не отримував, а про існування такого особисто дізнався лише при зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через наявність арешту на спадкове майно, накладеного у звязку з виконанням даного рішення суду. Звернувшись до суду та отримавши копію заочного рішення суду, вирішив подати заяву про його перегляд.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення підтримали та просили задовольнити з мотивів, наведених у ній.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи належно повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам, що надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, зі змісту норми закону слідує, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом одночасно двох обставин: відповідач не зявився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 10.02.2014 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення в справі № 177/2168/13-ц провадження 2/177/48/14, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KP75620688 від 09.10.2006 в розмірі 23450,21 грн. станом на 02.07.2013 (а.с. 47-49).

ОСОБА_1 помер 03.03.2014, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.57).

ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 74), а відповідно до ст. 55 ЦПК України, ОСОБА_3 вступає у справу в якості правонаступника відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обовязкові для нього так само, як вони були обовязкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення рішення суду від 10.02.2014, судові виклики в суд здійснювалися судовими повістками про виклик, які повинні були вручатися з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Судові повістки про виклик надсилалися фізичним особам за реєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання чи перебування, а у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважалося, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення рішення суду від 10.02.2014, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. У разі відсутності адресата особа, що доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, в редакції чинній на час ухвалення заочного рішення, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, в редакції чинній на дату ухвалення рішення суду від 10.02.2014, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Ухвалюючи рішення від 10.02.2014, суд виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені позивачем, відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, повторно до суду не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав (а.с.47-49).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження заявника ОСОБА_5 про те, що його батько до суду не викликався, про час та місце розгляду справи не повідомлявся, спростовуються поштовими повідомлення, які наявні в матеріалах справи та які повернулися до суду з відмітками про отримання судових повісток, направлених ОСОБА_1 за його зареєстрованою адресою проживання (а.с. 23). Так, судова повістка на судове засідання 16.10.2013 вручена 24.09.2013 (а.с. 35), судова повістка на 20.12.2013 вручена 12.12.2013, судова повістка на 10.02.2018 вручена 23.01.2014 (а.с. 45), що свідчить про повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи в обумовлені процесуальним законом строки не пізніше ніж за три дні до судового засідання та надавало відповідачу можливість підготуватися до судового розгляду, або повідомити суд про можливі причини неявки до суду.

Доказів того, що ОСОБА_1 під час розгляду справи судом тяжко хворів, за станом свого здоровя не міг отримувати судові повістки, а також доказів того, що адресовані йому повістки були отримані не ОСОБА_1, а не відомою особою, суду не надано, у звязку з чим вказані твердження ОСОБА_3 суд розцінює критично. Також суд бере до уваги пояснення ОСОБА_3, що за вищевказаною адресою проживав він разом з матір?ю, а відтак, у разі отримання ними повісток, відповідно до ст. 76 ЦПК України, відповідач також вважається повідомленим належним чином.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи належно оформлені розписки про отримання судовим повісток, адресованих ОСОБА_1, та відсутності будь-яких доказів які б спростовували факт їх вручення останньому, суд приходить до висновку про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду його справи судом на момент ухвалення заочного рішення від 10.02.2014, а відповідно приходить до висновку про відсутність поважних причин неявки відповідача до суду та повідомлення суду про причини неявки.

Стосовно іншої підстави скасування заочного рішення від 10.02.2014, яка полягає у безпідставності, як на думку заявника, задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» поза межами строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На час ухвалення рішення від 10.02.2014 відповідач ОСОБА_1 своїми процесуальними правами не скористався, а саме до суду не зявився, заперечень проти позову, в тому числі щодо спливу строку позовної давності, не подав, а тому суд не мав законних підстав для застосування позовної давності.

Будь-яких інших доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи заявником ОСОБА_3 суду не надано, а тому беручи до уваги все вище вказане, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для скасування заочного рішення суду від 10.02.2014.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 258-261, 287, 353, 13 Перехідних положень ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області у цивільній справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 21.03.2018