Провадження № 2/761/2072/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Малинникова О.Ф. розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за користуванням житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за користуванням житлом.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 15 грудня 2016 року відкрито провадження, цивільну справу призначено до розгляду на 26.03.2017року.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 9 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В свою чергу, як передбачено п.2 ч.2 ст.19 та п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.

З огляду на вище наведені положення чинного процесуального законодавства, у судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо необхідності продовження розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 05 лютого 2018 року вирішено продовжити розглянути цивільну справа № 757/34461/16-ц за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за належним користуванням житлом.

У позовній заяві позивач зазначив, що сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло № 11264 від 02.10.1997 року виданого Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва.

Згідно із заповітом від 11 червня 2009 року його дружина ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, вказала спадкоємцем зазначеного в заповіті майна його, ОСОБА_1, тому його частка складає 2/5 частини квартири

Особистий рахунок на квартиру відкрито на нього, що зобов'язує його належно, своєчасно та в повному обсязі виконувати договірні зобов'язання,у тому числі оплати наданих комунальних послуг.

Однією сім'єю сторони не проживають, не ведуть спільне господарство однак на добровільне відшкодування понесених позивачем надмірних витрат за оплату житлово-комунальних послуг, відповідачі не реагують.

Сума заборгованості ОСОБА_2 за несплату обслуговування даного будинку та сплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення становить, за несплату житлово-комунальних послуг, які пов'язанні в газопостачанні, електропостачанні та водопостачанні становить 5992,46 грн.

Сума заборгованості ОСОБА_3 за несплату обслуговування даного будинку та сплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення становить, за несплату житлово-комунальних послуг, які пов'язанні в газопостачанні, електропостачанні та водопостачанні становить 5010,77 грн.

ОСОБА_4 вже більше двадцяти років проживає разом із своєю сім'єю за адресою: АДРЕСА_2, тобто останній жодних послуг щодо належного обслуговування квартири не отримував неотриманн, що не звільняє останнього від сплати послуг за обслуговування даного будинку та сплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення. Сума заборгованості ОСОБА_4 за несплату обслуговування даного будинку та сплати житлово-комунальних послуг за централізоване опалення становить 3911,07 грн.

Всього сума заборгованості відповідачів за користування житлом складає 14914, грн.. відповідно до часток кожного із відповідачів, сплата яких підтверджена наданими до позовної заяви копіями квитанцій, повинна бути стягнута з ОСОБА_2 (далі відповідач-1) та ОСОБА_3(далі відповідач-2) та ОСОБА_4 (далі відповідач-3)в судовому порядку.

Оскільки на протязі останніх років сімейне життя між позивачем та відповідачами не склалося, дружні відносини між ними припинилися, постійні суперечки конфлікти, сварки, лайки та навіть бійки призвели до моральних та фізичних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків. Враховуючи викладене, моральну шкоду віноцінює у розмірі 1200 грн..

На підставі вище викладеного та ст. ст. 11, ст. 16, ст. 23, ч.І ст. 316, ч.І ст. 317, ст. ст. 319, 321, 386, 525, 526 ЦК України, ст. 179 ЖК УРСР, п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і гірибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2006 р. № 572, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 5992,46 (п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дві ) гривні 46 коп.; з ОСОБА_3- витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 5010,77 (п'ять тисяч десять) гривень 77 коп.; з ОСОБА_4 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 3911,07 (три тисячі дев'ятсот одинадцять) гривень 07 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 1200 (дна тисяча двісті) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень

Покласти на відповідачів судові витрати.

У запереченнях на позов відповідач-1 та відповідач-2 зазначили , що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № 11264 від 02.10.1997 року на праві спільної часткової власності належить по 1/5 квартири кожній (разом 2/5) за адресою АДРЕСА_1. Проте з серпня 2015 року Відповідач 1 та Відповідач 2 не проживають за адресою АДРЕСА_1. До того ж, ОСОБА_3 08.07.2015 р. знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Що стосується права власності на 2/5 частини квартири за позивачем, то згідно з Договором довічного утримання від 02 квітня 2015 року за реєстровим №115, право власності на 2/5 частини квартири, які належали ОСОБА_1 (Позивач) перейшли до ОСОБА_5 згідно відповідних записів ув Державному реєстрі прав на нерухоме майно та в Свідоцтві про право власності на житло. Тобто з 02 квітня 2015 року (моменту укладання Договору) і по теперішній час Позивач не несе жодних матеріальних затрат, пов'язаних з оплатою послуг з утримання будинків і споруд, прибирання прибудинкової території, надання послуг з централізованого опалення, та комунальних послуг (електроенергія, газ, вода). Підтвердженням цього є матеріали справи № 761/28827/16-ц про визнання порядку користування квартирою, що є спільною власністю, яка в даний час також знаходиться у провадженні Шевченківського районного суду міста Києва. ОСОБА_5 (Третя особа) у його позовній заяві до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка знаходиться на розгляді у цьому є суді зазначив що він «...оплату наданих комунальних послуг здійснює в повній мірі».Після того, як позивача зобов'язали надати оригінали цих розрахунків, 01-го червня 2015 року представником позивача було подано заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01-го червня 2015 року позовна заява про стягнення заборгованості за користування житлом та відшкодування моральної шкоди була залишена без розгляду.

Через неможливість сумісного проживання та для припинення конфліктів, у серпні 2015 року Відповідач 1 та Відповідач 2 були вимушені змінити місце проживання і виїхати з квартири. Позивач самостійно проживає у квартирі і фактично безоплатно користується частками всіх співвласників. Відповідач 1 та Відповідач 2 позбавлені права вільно користуватися своєю власністю та проживати там своєю родиною. З огляду на ці обставини, Відповідач 1 та Відповідач 2 вважають, що Позивач, який безоплатно користується частками всіх співвласників, або Третя особа, яка надала Позивачеві такі права, повинні щомісяця сплачувати Відповідачам орендну плату за користування їхніми частками квартири згідно з ціною, яка відповідає орендній платі в даному будинку.

Отже з 0З серпня 2015 року Позивач самостійно користується всіма комунальними послугами (електроенергія, газ, вода), тому і повинен за них сплачувати самостійно. Крім того, Відповідач 2, на той момент вже була знята з реєстрації за адресою АДРЕСА_1.

Виконавши розрахунок за послуги з утримання будинків і споруд, прибирання прибудинкової території, надання послуг з централізованого опалення згідно належних Відповідачу 1 та Відповідачу 2 часткам, Відповідач 1 кількома платежами сплатила всю суму з серпня 2015 р. по березень 2016 р. Оплата цих послуг виконується Відповідачем 1 регулярно і по теперішній час..

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили відмовити повністю.

У відзиві на позов ОСОБА_4, зазначено, що Позивач та Третя особа, що проживають у вищезгаданій квартирі фактично безоплатно користуються часткою Відповідача-3 і жодного разу не зверталися до нього з пропозицією користування майном чи сплачувати за комунальні послуги.

ОСОБА_1 постійно порушував його права, як співвласника квартири, не давав можливості «володіти, користуватися, розпоряджатися моїм майном на власний розсуд». Змінив замки у квартирі у липні 1988р., чим унеможливив мій доступ до квартири. Категорично не давав доступ до документів на право власності, що не давало мені змогу відстоювати свої права на житло.

Вважає, що Позивачем не доведено факту страждань та погіршення стану самопочуття, тому просив відмовити позивачу у позовних вимогах.

У лютому 2018 року позивач уточнив позовні вимоги, посилаючись на долучені копії квитанцій починаючи з вересня 2013 року по травень 2015 року (ас.147-187), просив стягнути на його в користь витрати понесені ним за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2013 року по травень 2015 року з кожного із відповідачів:

- з ОСОБА_2 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн

- з ОСОБА_3- витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн

- з ОСОБА_4 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 1918,08 грн.

- стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 1200 (дна тисяча двісті) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_4 витрати по сплаті житлово-комунальних послуг у сумі 1760,48 грн., у решті позовних вимог - відмовити.

Звертаючись до суду із уточненим позовом про стягнення на його користь витрат понесених сплатою житлово-комунальних послуг за період з вересня 2013 року по квітень 2015 року з кожного із відповідачів, позивач посилався на те, що відповідачі, як співвласники квартири не відшкодували йому понесені ним витрати на оплату житлово-комунальних послуг у зазначених сумах з кожного із відповідачів:

- з ОСОБА_2 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн

- з ОСОБА_3- витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн

- з ОСОБА_4 витрати по сплаті послуг за користування житлом в сумі 1918,08 грн.

- стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 1200 (дна тисяча двісті) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Позивачем викладені доводи щодо уточнення строку нарахування суми заборгованості відповідачів з вересня 2013 року по квітень 2015 року з посиланням на укладення позивачем із третьою особою ОСОБА_5 договору довічного утримання від 02 квітня 2015 року, на підставі якого зареєстровано право власності на 2/5 частини квартири, що належали за реєстровим №115, право власності на дві п'ятих частки квартири, які належали ОСОБА_1 (Позивач) перейшли до ОСОБА_5, про що зроблені відповідні записи в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та в Свідоцтві про право власності на житло.

Відповідач-1 та відповідач-2, як власники кожний по 1/5 частині квартири у запереченнях на уточнюючу позовну заяву зазначили, що вони оплачували житлово-комунальні послуги за квартиру відповідно до належних ними часток, надавши розрахунки сплати, які долучені ними до заперечень із підсумковою довідкою за період оплати з вересня 2013 року по березень 2015 року.

Відповідач-3 у запереченнях на уточнюючу позовну заяву зазначив, що він не користується своєю часткою, яка на протязі всього часу знаходиться у користуванні позивача, якому він неодноразово пропонував прийняти у дар від нього частину квартири, належну відповідачу, що не було здійснено.

Відповідачем-3 уточнено розрахунок позивача щодо заборгованості співвласників, яким належить по 1/5 частині квартири та визначено, що не проживаючі у квартирі власники мають сплачувати комунальні послуги за прибудинкову територію та опалення квартири. Перевіряючи надані позивачем квитанції за період з вересня 2013 року по березень2015 року та розрахунки позивача у матеріалах справи, відповідач-3, встановив, що відсутні три квитанції оплати зазначених послуг (вересень жовтень 2014 року, та березень 2015 року, що вказано у розрахунках відповідача -3 у додатках до його заперечень. Посилання відповідача-3 на те, що належною йому частиною користується позивач не спростовує викладені позивачем докази у частині оплати відповідачем -3 за прибудинкову територію та опалення за вказаний період. Як власники 1/5 частині квартири відповіда-3 зобов'язаний вносити відповідні платежі за комунальні послуги.

Згідно ст. 322. ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник квартири та інші відповідачі повинні сплачувати кошти за користування житлово-комунальними послугами та витрати, пов'язані із обслуговуванням будинку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Положеннями ч.З ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач, зокрема зобов'язаний - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний вчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Враховуючи наведені положення, враховуючі викладені сторонами пояснення з посиланням на обставини вказані у їх запереченнях та оцінюючи надані ними докази на які позивачем не були подані заперечення, суд вважає докази відповідачів такими, що мають бути прийняті до уваги згідно із ст.ст. 76-80 ЦПК України..

Між тим з огляду ст.ст. 623,625 ЦК України, якими передбачено обов'язковість виплати боргу з кожного із відповідачів, уд враховуючи викладені щодо кожного з них обставини дійшов такого висновку:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за користування житлом щодо оплати прибудинкової території та опалення задовольнити у сумі 1760,48 грн. на підставі підрахунків відповідача-3 у додатках до його заперечень. Що стосується доводів відповідча-3 щодо користування позивачем належною відповідачу-3 частиною квартири, то зазначені вимоги він може вирішити у встановленому законом порядку через суд.

Стосовно позову до ОСОБА_2 про стягнення сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн. та позову до її доньки ОСОБА_3 про стягнення сплаті послуг за користування житлом в сумі 2512,82 грн., слід відмовити за недоведеністю позовних вимог внаслідок спростування його доводів ро несплату ними коштів за їх частки у квартирі.

А також суд вважає слід відмовити позивачу у решті позовних вимог, а саме - стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в розмірі 1200 (дна тисяча двісті) гривень за недоведеністю його позову..

З огляду на встановлені обставини та на підставі. ст.ст.322,355, 356,358, 525, 526, 625, ЦК України, ст. 68 Житлового кодексу України, ст..20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись ст.ст.4, 12,13, 17,19,76,77,78,81,89, 258, 259, 263, 264,265, 279, 273 ЦПК України ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за користування житлом - задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за користування житлом в сумі 1760,48 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят ) гривень 48 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та про відшкодування морально шкоди відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Ф. Малинников.