АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3031/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Яценко Н.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В., Соколової В.В.

при секретарі: Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Головне управління Державної міграційної служби у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2017 року заявник звернулася до Оболонського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою про встановлення фактів, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт невідповідності в паспорті заявника відмітки про її проживання в квартирі АДРЕСА_2 з 22.04.1992 року та встановити факт її проживання за вказаною адресою з 03.07.1992 року по 23.04.2004 року .

22 грудня 2017 року заявником було подано до суду уточнюючу заяву, в якій вона зазначила, що невідповідність у паспорті заявника відмітки про її місце проживання створює їй перешкоди в приватизації квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року в відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою, заявник подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та передати справу до районного суду для продовження розгляду. Зазначає, що дана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи, оскільки жодного спору про право ні з органом приватизації, а ні з іншими особами з приводу невідповідності її відмітки в паспорті дійсному періоду проживання заявника в даній квартирі не існує. Необхідність подачі зазначеної заяви виникла внаслідок зібрання пакету документів для приватизації квартири заявника за адресою її місця проживання, а саме: АДРЕСА_1. Одержати або відновити документи, що посвідчують факт її проживання за адресою: АДРЕСА_1. З 03.07.1992 року неможливо, оскільки Святошинська РДА видає довідки про період проживання заявника саме з 22.04.1992 року, усно мотивуючи вказану дату її тотожністю архівним записам.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право між заявником та органом, який здійснює приватизацію майна.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника заявника , обговоривши її доводи, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України у редакції 2004 року , законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В даному випадку, заявниця фактично просить встановити факт, який буде доказом та надаватиме їй право на приватизацію , проте при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.

Отже, суд першої інстанції правильно відмовив у відкритті провадження , застосувавши ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Аргументи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне ОСОБА_2 дляподальшого подання даного рішення суду до державних органів для реалізації свого права на приватизацію житла, тобто існує спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: