Справа № 686/3639/18
Провадження № 2/592/2468/18
УХВАЛА

19 червня 2018 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков І. Г. , розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому він зазначив про те, що 22.06.2017 року громадянин ОСОБА_2 , взявши на себе зобовязання щодо виконання робіт, отримав від ОСОБА_1 на виконання зобовязання щодо будівництва обєкту у м. Деражня вул. Миру, 95/1, кошти в сумі 350000,00 гривень, про що надав боргову розписку. Не виконавши зобовязання ОСОБА_2 на неодноразові прохання відмовляється повертати кошти, що і стало підставою для звернення з вказаним позовом. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Ст. 610 ЦК України вказує, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) . Норма ч. 1 ст. 629 ЦК України зазначає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. ЦПК України, а саме: ч. 2 ст. 16 наголошує, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення претензії чи позову. Враховуючи вказану обставину, він має право на повернення сплачених ним коштів. Так як ОСОБА_2 добровільно не повертає передану йому суму коштів, він просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, код НОМЕР_1, кошти в сумі 350000,00 гривень та судові витрати (вхідний № 8311 від 16.02.2018 року) (а. с. 2, 3) .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.03.2018 року по справі № 686/3639/18, провадження № 2/686/2398/18 було відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Було ухвалено справу розглянути за правилами загального позовного провадження. Було призначене по справі підготовче судове засідання, яке відбудеться 10.04.2018 року о 12 годині 00 хвилин в м. Хмельницькому по вул. Героїв Майдану, 54, каб. 602. Було ухвалено в судове засідання викликати сторони. Ухвала набрала законної сили (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72667451) (а. с. 7) .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2018 року по справі № 686/3639/18, провадження № 2/686/2398/18 цивільну справу № 686/3639/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів було передано на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвала набрала законної сили (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74180251) (а. с. 59) .

Розглянувши вказаний цивільний позов, дослідивши додані до нього документи та копії документів, зясувавши обставини, передбачені ст. 255 ЦПК України, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, прихожу до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду реалізується особою в порядку, встановленому ЦПК України. Цей порядок передбачає дотримання позивачем, насамперед, вимог щодо форми позовної заяви та правил про підсудність.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності.

Як вбачається зі змісту цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають ознаки господарських правовідносин і за характером спірних правовідносин не належать до компетенції цивільних судів.

Підтвердженням цього є укладення 14.04.2017 року між ОСОБА_1 (фізичною особою-підприємцем) та ОСОБА_2 (директором ТОВ Марєта ) договору підряду № 2п на виконання робіт з будівництва автомийки з шиномонтажем, вартість робіт (договірна ціна) даного договору становить 3584000 (три мільйони пятсот вісімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп. , що не спричинило породження, тобто не породило цивільно-правових правовідносин, що можуть бути предметом спору, а відтак і не виник спір між учасниками цивільно-правових правовідносин (а. с. 18, 19) .

Отже, в даному випадку предявлені ОСОБА_1 вимоги не випливають із цивільно-правових правовідносин, а відтак і не підпадають під цивільну юрисдикцію. А відсутність цивільно-правових правовідносин виключає можливість звернення до цивільного суду, оскільки відсутнє порушення права цивільного, що підлягає судовому захисту.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 не були порушені ОСОБА_2 в сфері цивільно-правових відносин, а були порушені ОСОБА_2 в сфері господарських правовідносин, а відтак даний цивільний позов не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, а належить розглядати в порядку господарського судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 255, 256, 258, 353 ЦПК України; ст ст. 4, 20 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційного суду Сумської області.

Суддя І.Г. Бичков