Справа № 450/2583/18 Провадження № 2/450/1635/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Лаба С. П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жирівської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним, як особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш ніж десяти років, право власності на домоволодіння розташоване по вул. Т. Шевченка, 29 в с. Милятичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить: А-1 - житловий будинок, 1900 року побудови, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: пг(А-1) погріб, а сходи, Б сарай, В стодола, Г вбиральня, № 1 огорожа, №2 ворота, №3- хвіртка, к криниця.

В обґрунтування позову, покликається на те, що 19.10.1993 року померла ОСОБА_2, за якою числився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Т. Шевченка, 29, с. Милятичі Пустомитівського району Львівської області. На момент смерті ОСОБА_2 разом з нею спільно проживали та були зареєстровані її син, ОСОБА_3 (єдиний спадкоємець) та ОСОБА_4, мати позивача. 06.07.1997 року помер ОСОБА_3, єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_2. На момент смерті ОСОБА_3 разом з ним була зареєстрована та проживала, за адресою вул. Т. Шевченка, 29, с. Милятичі, ОСОБА_4. 10.05.2009 року померла ОСОБА_4. На момент смерті ОСОБА_4, її син, позивач у справі, ОСОБА_1, постійно проживав та по сьогоднішній день зареєстрований і продовжує проживати ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, позивач стверджує, він є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти, протягом більш ніж десяти років, домоволодінням розташованим по вул. Т. Шевченка, 29 в с. Милятичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить: А-1 - житловий будинок, 1900 року побудови, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: пг(А-1) погріб, а сходи, Б сарай, В стодола, Г вбиральня, № 1 огорожа, №2 ворота, №3- хвіртка, к криниця.

Оскільки власники майна чи особи, що можуть на нього претендувати відсутні; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду, а позивач є особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш ніж десяти років позивач звернувся до суду із позовом, в якому хоче захистити своє право на майно та просить визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

20.08.2018 року провадження у справі відкрито.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явилась, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 34 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки №670 від 19.07.2017 року, виданої Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що 1993 року померла ОСОБА_2.

З копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ № 083166 від 07.07.1997 року, виданого Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що 06.07.1997 року помер ОСОБА_3.

З копії свідоцтва про смерть серія 1-СГ №168337 від 13.05.2009 року, виданого Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що 10.05.2009 року померла ОСОБА_4.

Як стверджується витягом виконавчого комітету Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №200 від 15.03.2017 року, ОСОБА_2 згідно погосподарського обліку належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Т. Шевченка, 29, с. Милятичі Пустомитівського району Львівської області.

Копією довідки №670 від 19.07.2017 року, виданої Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею спільно проживали та були зареєстровані її син, ОСОБА_3 (єдиний спадкоємець) та ОСОБА_4.

Копією довідки №220 від 29.03.2017 року, виданої Жирівською сільської ради Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що на момент смерті ОСОБА_3 разом з ним була зареєстрована та проживала, за адресою вул. Т. Шевченка, 29, с. Милятичі - ОСОБА_4 як чоловік та дружина, однією сімєю та вели спільне господарство. Відомості про те, що існують спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Копією довідки №201 від 15.03.2017 року, виданої Жирівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що на момент смерті ОСОБА_4 разом із нею постійно проживав її син ОСОБА_1, який по сьогоднішній день зареєстрований і продовжує проживати ІНФОРМАЦІЯ_1,

Відповідно до технічного паспорта від 31.05.2017 року, виготовленого ФОП ОСОБА_5, домоволодіння розташоване по вул. Т. Шевченка, 29 в с. Милятичі, складається з А-1 житловий будинок, 1900 року побудови, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: пг (А-1) погріб, а сходи, Б сарай, В стодола, Г вбиральня, № 1 огорожа, №2 ворота, №3- хвіртка, к криниця.

Копія довідки виконавчого комітету Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №200 від 15.03.2017 року та технічний паспорт від 31.05.2017 року, виготовлений ФОП ОСОБА_5, підтверджують той факт, що домоволодіння розташоване по вул. Т. Шевченка, 29 в с. Милятичі, повністю придатне для проживання і не є самочинним будівництвом.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Згідно із ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 на момент смерті проживав із ОСОБА_4, про свою відмову від права на спадщину не заявляв, він вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті. За таких обставин він має право приєднати до часу свого володіння нерухомим майном час, протягом якого ним володіла спадкодавець.

Враховуючи вищезазначене та те, що позивач з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно користувався майном; те, що право власності на майно ні за ким не значиться; те, що позивач до часу свого володіння додав час, протягом якого цим майном володіла його мама, правонаступником якої він є; те, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більш ніж десяти років; те, що право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом; те, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю; те, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду; те, що нерухоме майно повністю придатне для проживання і не є самочинним будівництвом, воно може бути передане у власність за набувальною давністю.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 11, 13, 142, 200, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на домоволодіння розташоване по вул. Т. Шевченка, 29 в с. Милятичі, Пустомитівського району Львівської області, до складу якого входить: А-1 - житловий будинок, 1900 року побудови, загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 33,4 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: пг (А-1) погріб, а сходи, Б сарай, В стодола, Г вбиральня, № 1 огорожа, №2 ворота, №3- хвіртка, к криниця.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2018 року.

СуддяОСОБА_6