Ухвала

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 240/939/17

провадження № 61-41494ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» про захист прав споживача та зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ПАТ «Таскомбанк», в обґрунтування вимог якого посилався на те, що 14 жовтня 2011 року уклав кредитний договір з ПАТ «ВТБ Банк», а у квітні 2017 року отримав від банку sms-повідомлення про відступлення права вимоги на користь ПАТ «Таскомбанк». З'ясувавши, що за місцем його реєстрації в м. Донецьк було надіслано повідомлення про заміну кредитора, він повідомив Маріупольське відділення ПАТ «ВТБ Банк» свою нову адресу та адресу електронної пошти, і письмове повідомлення від ПАТ «ВТБ Банк» отримав 22 червня 2017 року. Однак, у вказаному повідомленні, як і в електронному, була відсутня інформація про суму боргу. Оскільки відповідач не надав йому необхідні докази щодо переуступки боргу, ОСОБА_4 просив визнати за ним право не виконувати обов'язку за кредитним договором перед ПАТ «Таскомбанк» до надання доказів переходу останньому прав кредитора та зобов'язати останнього подати заяву до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про вилучення інформації щодо прострочення кредиту у кредитній історії.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року, в задоволенні позову відмовлено.

15 серпня 2018 року ОСОБА_4 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконних рішень.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що 14 жовтня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № R2B, зобов'язання за яким належним чином останній виконував до березня 2017 року.

27 березня 2017 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір № 270317 АВ про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами.

Того ж дня, ПАТ «ВТБ Банк» повідомив ОСОБА_4 про заміну кредитора у зобов'язанні, яке останній отримав фактично 22 червня 2017 року.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Оскільки, і первісним кредитором і новим кредитором ОСОБА_4 були надані докази відступлення прав за кредитним договором, через що позивач перестав сплачувати кредит ПАТ «ВТБ Банк» та ПАТ «Таскомбанк», суди дійшли правильного висновку про те, що вимога ОСОБА_4 про визнання за ним права не сплачувати кредит на користь відповідача є вимогою про звільнення від сплати за користування кредитом, а тому вказаний позов задоволенню не підлягає.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_4 в частині зобов'язання відповідача подати заяву до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про вилучення інформації щодо прострочення кредиту в кредитній історії є похідними вимогами від його вимоги про визнання за ним права не виконувати свого обов'язку за кредитним договором, а тому також задоволенню не підлягають.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» про захист прав споживача та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська