АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/245/18 Справа № 202/2189/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 21 вересня 2007 року між ними та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNC0GK00000146, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 18 400 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2022 року, однак відповідач умов кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 15 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 46 655,58 доларів США, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 46 639,73 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 735 508,53 грн., з яких: 15 115,62 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 269,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 068,95 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 16 965,17 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, штраф (процентна складова) 2 220,94 доларів США, штраф (фіксовану частину) в розмірі 250 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, у звязку із чим підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 46 639,73 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 735 508,53 грн., з яких: 15 115,62 доларів США заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом - 10 269,05 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 2 068,95 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 16965,17 доларів США, штраф (процентна складова) - 2220,94 доларів США, а всього 46639,73 доларів США.

В апеляційній скарзі, поданій 05 травня 2017 року, ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.93-97).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не зясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження суми заборгованості за кредитним договором, оскільки всі операції щодо руху коштів по банківському рахунку відкритому для обліку заборгованості за кредитним договором повинні бути підтвердженні первинними документами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNC0GK00000146, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 18 400 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 21 вересня 2022 року, однак відповідач умов кредитного договору не виконує, у зв'язку з чим станом на15 січня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 46 655,58 доларів США.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідач заперечуючи наявність вказаної заборгованості за кредитним договором, подав письмове клопотання про призначення судово-економічної експертизи, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» не змогло надати ні оригінал кредитної справи відповідача, який витребовувався судом, як і виписки про рух коштів за укладеним договором, що унеможливлює проведення такої експертизи, та є підставою для визнання позовних вимог недоведеними.

Згідно частини третьої статті 10, частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржених рішень) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржених рішень) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання з відповідачем кредитного договору, оригінал кредитної справи відповідача, як і будь-яких доказів на підтвердження наявності заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження за розглядом справи, тому не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 101,40 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 101,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4