Справа № 496/2553/18
Провадження № 2-о/496/114/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: третя Одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт його проживання однією сім'єю разом з спадкодавцем ОСОБА_4 у період з 02.12.1996 року до моменту смерті спадкодавця, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він в грудні 1996 року, на правах племінника вселився в будинок, який належав його дядьку ОСОБА_4, що розташований в АДРЕСА_1 і з тих пір постійно проживав в ньому однією сім'єю з останнім, вів з ним спільний бюджет, постійно працював в м. Одесі. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, в тому числі і на вказаний житловий будинок. Він виявив бажання прийняти вказану спадщину, а тому звернувся до державного нотаріуса, однак у прийнятті заяви йому було відмовлено з підстав недоведеності факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем, а тому просить встановити факт його постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_4

Представник заявника в судовому засіданні на заяві наполягав, посилаючись на обставини, викладені в ній. При цьому пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по день смерті останнього проживали однією сім'єю з 1996 року, були одинокі, будували разом будинок. Спадкодавець був значно старший заявника, тому йому необхідна була допомога, догляд, вони вели спільне господарство.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності ( а.с.42).

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву представника заінтересованої особи, оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ( а.с.10).

З домової книги щодо прописки громадян вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований лише ОСОБА_4 (а.с.11-13).

З спадкової справи №1232/2017 вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 21.12.2017 року (а.с.52-67), однак, листом державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори №8903/02-14 від 26.12.2017 року йому було відмовленого в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в зв'язку з підстав недоведеності факту родинних відносин між ними (а.с.16).

З трудової книжки, виданої 08.08.1963 року на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що він постійно з 1996 року по теперішній час працює в м. Одесі ( а.с.17-19).

Факт постійного працевлаштування в м. Одесі ОСОБА_2 підтверджується також

Згідно довідок Одеської національної академії харчових технологій №341/01-04 від 23.04.2018 року та 75/13 від 19.04.2018 р., ОСОБА_2 працював з 24.02.2010 року по теперішній час на різних посадах, остання - на посаді сторожа ( а.с.33-34).

Відповідно довідки №325 від 18.01.2017 року Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Одесі ОСОБА_2 перебуває на обліку в АДРЕСА_1 з 10.07.1999 року (а.с.21).

З заяви ОСОБА_2 на ім'я начальника управління соціального захисту населення від 28.09.1999 року вбачається, що в зв'язку з тим, що він проживає у рідних в Київському районі м. Одеси, просить перевести пенсійну справу з Біляївського райсобесу в Київський райсобес м. Одеси. Також на заяві міститься резолюція заступника керівника соціального захисту населення від 29.09.1999 року наступного змісту: «прийняти на облік особисту справу та виплачувати пенсію за фактичним місцем проживання» ( а.с.22).

Також факт проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 підтверджується його заявою про призначення пенсії за віком на ім'я керівника Біляївського райсобесу від 12.07.1999 року, де також ним зазначена адреса проживання - АДРЕСА_1 (а.с.23).

Листом Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» №07-81-92 від 29.01.2018 року підтверджується факт отримання ОСОБА_2 пенсії на протязі останніх трьох років за адресою: АДРЕСА_1. Також зазначено, що пенсійні відомості зберігаються протягом трьох років (а.с.24-25).

З акту від 17.03.2018 року, засвідченим головою самоорганізації населення «10 станція Великого фонтану» вбачається, що ОСОБА_2 спільно проживав та вів господарство строком більше п'яти років з померлим родичом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та проживає більше п'яти років за вказаною адресою (а.с.32)

Згідно акту від 08.05.2018 року, засвідченому депутатом Біляївської міської ради посвідчений факт не проживання ОСОБА_2 за місцем його реєстрації в АДРЕСА_2 (а.с.35).

Крім того, той факт, що ОСОБА_2 було здійснене поховання померлого ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_2 від 24.11.2017 року ( а.с.28), договором-замовленням №037162 від 24.11.2017 року на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 ( а.с.29), рахунком-фактурою від 24.11.2017 року про сплату 11990 грн. за організацію поховання ОСОБА_4 ( а.с.30), свідчить також про те, що вони мешкали однією сім'єю до моменту смерті ОСОБА_4.

Допитані судом свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили у судовому засіданні факт проживання однією сім'єю заявника та померлого ОСОБА_4, що вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. Ставити під сумнів пояснення даних свідків у суду підстав немає. Будь-які дані, які б спростовували вищезазначене відсутні.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Статтею 1264 Цивільного кодексу України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менше як п'ять років до відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 21 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї тощо.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 більше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Вимоги про визнання заявника спадкоємцем четвертої черги за законом задоволенню не підлягають, оскільки право на спадкування за законом четвертої черги визначено статтею 1264 ЦК України і тому визнання такого права за спадкоємцем додатково не потребує.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1221, 1223, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 02.12.1996 року до моменту смерті спадкодавця, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

В частині вимог щодо визнання ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги за законом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 07.12.2018 р..

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.