Справа № 450/1380/18 Провадження № 2/450/1258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2018 р. . Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 10.05.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на 5 земельних ділянок, розташованих на території с. Гамаліївка та Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.12.2002 року померла її тітка, ОСОБА_2, яка була одинока, до складу спадкової маси після смерті якої увійшло право власності на вказані вище земельні ділянки. Своїм майном на випадок смерті ОСОБА_2 розпорядилась склавши 12.01.1990 року заповіт, яким все своє майно заповіла їй - своїй племінниці ОСОБА_1

Позивач зазначає, що до дня смерті тітки проживала разом з нею та доглядала її, а після її смерті продовжила управляти господарством, тому вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від такої. Проте вона не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку, оскільки оригінали державних актів на право власності на землю було втрачено.

У судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача Мурованської сільської ради Обєднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі просить такі задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 06.12.2002 року померла тітка позивача ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-СГ №266666, виданим Гамаліївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 07.12.2002 року.

За життя ОСОБА_2 своєю власністю на випадок смерті розпорядилася, склавши 12.01.1990 року заповіт, посвідченим секретарем виконкому Ямпільської сільської ради Пустомитівського району та зареєстровано в реєстрі за № 1, згідно якого все своє майно заповіла своїй племінниці - ОСОБА_3.

Як стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СГ № 277761 від 20.10.1994 року, ОСОБА_3 20.10.1994 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, у звязку з чим змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка «Федецька».

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_2 увійшло право власності на

- земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення ОПГ загальною площею 0,4285 га, яка розташована на території с. Гамаліївка,Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається з двох земельних ділянок № 1 площею 0,1546 га, та № 2 площею 0,2739 га, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ №16958 від 09.09.1998 року,

- земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,0717 га, яка розташована на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається з трьох земельних ділянок діл. 1 - площею 1,2603 га, діл. 2 - площею 0,7004 га, та діл. 3 - площею 0,1110 га, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія 1-ЛВ №004710 від 07.04.2001 року.

Згідно довідки Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 43 від 05.02.2018 року слідує, що ОСОБА_2 до дня смерті 06.12.2002 року проживала та була зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент смерті ОСОБА_2, яка була одинокою, разом з нею проживала та доглядала її до дня смерті, її племінниця - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка продовжила управляти господарством.

Судом встановлено, що спадщина відкрилась 06.12.2002 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 та на час дії ЦК УРСР 1963 року.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно приписів статей 525, 548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, якій належала право власності на вказані вище пять земельних ділянок померла, спадщину якої, прийняла її племінниця ОСОБА_1, шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном.

ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна померлої, проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку із-за втрати правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Згідно оголошення у пресі від 19.05.2018 року № 20 (1677) слідує, що державний акт серії ЛВ №16958 від 09.09.1998 року, виданий на імя ОСОБА_2, вважати недійсним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права.

Статтями 328, ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами ст.328 ч.2 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням наведеного вище, позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись 524, 529, 548, 549, ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.), ст.ст. 3, 4, 5, 12, 76, 81, 200, 247, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті за ОСОБА_2, яка померла 06.12.2002 року, право власності на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення ОПГ загальною площею 0,4285 га, яка розташована на території с. Гамаліївка, Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається з двох земельних ділянок № 1 площею 0,1546 га, та № 2 площею 0,2739 га, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ №16958 від 09.09.1998 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті за ОСОБА_2, яка померла 06.12.2002 року, право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,0717 га, яка розташована на території Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, яка складається з трьох земельних ділянок діл. 1 - площею 1,2603 га, діл. 2 - площею 0,7004 га, та діл. 3 - площею 0,1110 га, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія 1-ЛВ №004710 від 07.04.2001 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_5