Справа № 545/2803/18
Провадження № 2/545/1620/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2018 р. року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

за участю секретаря Кудря А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про позбавлення права користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про позбавлення права користування житлом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належить домоволодіння, що знаходиться за адресою Полтавська область, Полтавський район, с. Копили, вул. Стрельнікова, 1.

За зазначеною адресою позивач зареєстрований та проживає разом зі дружиною та сином. Крім них в будинку також зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача).

Довідка про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку від 29 жовтня 2018 року № 2091 додається до позовної заяви.

Починаючи з серпня 2009 року ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача) не проживають за зазначеною адресою, оскільки виїхали на постійне проживання до іншої країни, і до теперішнього часу жодного разу не приїздили.

Даний факт підтверджується Актом про не проживання від 25 жовтня 2018 року, який посвідчений підписами депутата Терешківської сільської ради Полтавського району ОСОБА_5 та головою Терешківської сільської ради ОСОБА_6.

Оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку з будинку, не проживаючи в ньому вже близько девяти років, не користуються ним, оскільки мають інше постійне місце проживання, та вже фактично не являються членами сімї, а отже створюють перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні будинку.

Відтак, ОСОБА_1 задля захисту своїх прав та інтересів змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення права користування житлом.

На сьогоднішній день ОСОБА_1, не має жодних домовленостей з відповідачами про збереження за ними житлової площі за період їх відсутності, постійним місцем проживання відповідачів є інша країна, та повертатися вони в Україну не збираються.

Тому, враховуючи всі наведені в позовній заяві доводи, зрозуміло, що ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача), не проживають за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, наявність реєстрації відповідачів в будинку, власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю.

В судове засідання позивач не зявився, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та прохав його задовільнити, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не зявився, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи, а саме поштові повідомлення про вручення судових повісток.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить домоволодіння, що знаходиться за адресою Полтавська область, Полтавський район, с. Копили, вул. Стрельнікова, 1.

За зазначеною адресою позивач зареєстрований та проживає разом зі дружиною та сином. Крім них в будинку також зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача).

Довідка про склад сімї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку від 29 жовтня 2018 року № 2091 додається до позовної заяви.

Починаючи з серпня 2009 року ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача) не проживають за зазначеною адресою, оскільки виїхали на постійне проживання до іншої країни, і до теперішнього часу жодного разу не приїздили.

Даний факт підтверджується Актом про не проживання від 25 жовтня 2018 року, який посвідчений підписами депутата Терешківської сільської ради Полтавського району ОСОБА_5 та головою Терешківської сільської ради ОСОБА_6.

Оскільки відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку з будинку, не проживаючи в ньому вже близько девяти років, не користуються ним, оскільки мають інше постійне місце проживання, та вже фактично не являються членами сімї, а отже створюють перешкоди позивачу у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні будинку.

Відтак, ОСОБА_1 задля захисту своїх прав та інтересів змушений звернутися до суду з позовом про позбавлення права користування житлом.

На сьогоднішній день ОСОБА_1, не має жодних домовленостей з відповідачами про збереження за ними житлової площі за період їх відсутності.

Тому, враховуючи всі наведені в позовній заяві доводи, зрозуміло, що ОСОБА_2 (дочка позивача), ОСОБА_3 (зять позивача) та ОСОБА_4 (онука позивача), не проживають за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, наявність реєстрації відповідачів в будинку, власником якої є позивач, порушує його права на вільне володіння та користування приватною власністю.

Ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання.

Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 283 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися свої житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405; ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку і (квартирі), що йому належать, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім і власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України право на житлове приміщення за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача зберігається протягом шести місяців.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є: право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, оскільки відповідачі у будинку належному позивачу не проживають понад шість місців, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участь у спільному побуті, а отже вважаються такими, що втратили право користування будинком.

На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,13, 78-80, 141, 258 268, 280-283, 284, 352 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 405 ЦК України, ст.ст.72, 168, 169 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою Полтавська область, Полтавський район, вулиця Стрельнікова, 1, який належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на праві приватної власності.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій