Справа № 324/703/18
Провадження № 2-в/324/6/2018
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

27 квітня 2018 року м. Пологи

Суддя Пологівського районного суду Запорізької області Каретник Ю.М., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-2316/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, а також додане до неї клопотання про поновлення строку звернення до суду,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-2316/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 7806 від 26.06.2008 року. До вказаної заяви заявником долучено клопотання про поновлення строку звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що строк предявлення виконавчого листа Докучаєвського міського суду Донецької області, виданого на підставі рішення від 04.08.2010 року, встановлений до 16 серпня 2013 року. Однак, через великий обсяг судових справ, які залишилися в судах, що розташовані в зоні проведення антитерористичної операції, АТ «Ощадбанк» здійснює масове відновлення втрачених судових проваджень. При цьому, АТ «Ощадбанк» дізналося про втрату виконавчого провадження лише з відповіді Докучаєвського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 02.02.2018 року.

До заяви про відновлення втраченого судового провадження також долучені документи на підтвердження обставин, якими воно обґрунтоване. Серед вказаних документів є копія рішення Докучаєвського міського суду Донецької області від 04.08.2010 року у справі № 2-2316/10 з відміткою про те, що воно набрало законної сили 16.08.2010 року, копія виконавчого листа, виданого 17.03.2011 року, із зазначенням, що рішення набрало законної сили 16.08.2010 року, та з відміткою про те, що строк предявлення його до виконання до 16.08.2013 року, а також копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.04.2011 року.

Заявник в обґрунтування поважності причин пропуску звернення виконавчого документа до виконання вказує, що про втрату виконавчого провадження він дізнався з листа Докучаєвського міського відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 02.02.2018 року.

При цьому, заявником ані в клопотанні про поновлення строку на звернення до суду, ані в доданих до цього клопотання та до заяви про відновлення втраченого судового провадження документах не зазначається про те, які заходи вживалися АТ «Ощадбанк» як стягувачем після відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом з метою здійснення контролю за ходом проведення виконавчих дій.

Також судом враховано, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній станом на момент відкриття вказаного виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

При цьому, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у взаємозвязку із Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року.

Тобто, заявником не доведено, що станом на дату початку тимчасової окупації виконавчий лист у справі № 2-2316/10 був у встановлений у ньому строк предявлений до примусового виконання і дійсно перебував на примусовому виконанні у Докучаєвському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, і був втрачений саме у звязку з проведенням антитерористичної операції, а також не наведено поважних причин, які унеможливлювали у період з 13.04.2011 року, тобто з дати відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, до 26.04.2018 року, тобто до моменту звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, здійснення належного контролю за ходом виконавчого провадження і вжиття заходів щодо відновлення втрачених документів.

Натомість, заявник звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого провадження з посиланням на його втрату у звязку із тимчасовою окупацією території Донецької області більше ніж через 4 роки після початку такої окупації, посилаючись лише на значний обсяг судових справ, які підлягають відновленню.

Наведені обставини не дають підстав вважати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

У той же час, судом враховано, що пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13). Суд, зокрема, постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків. Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Відповідно до ч.5 ст. 491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку предявлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.492 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження у випадках, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною пятою статті 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

За таких обставин, приходжу до висновку про відхилення клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення, а також про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 491, 492, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про поновлення строку звернення до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення.

Відмовити у відкритті провадження за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-2316/10 за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Запорізької області через Пологівський районний суд Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя