ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/3738/17
Провадження № 22-ц/4820/155/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Дубової М.В.,

учасники справи: представник апелянта Прісняк Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року (суддя - Вдовичинський А.В.) за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що на обліку служби у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради з 2013 року перебувають діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Мати дітей - ОСОБА_5 має статус одинокої матері, разом з дітьми зареєстрована та проживає у кв.АДРЕСА_2. Відповідач ніде не працює, зловживає спиртними напоями, не створила належних умов для повноцінного розвитку дітей, загалом веде аморальний спосіб життя та своєю поведінкою негативно впливає на формування дитячої психіки.

Неповнолітній ОСОБА_6 є студентом індустріального коледжу, з 2007 року проживає з прабабою ОСОБА_9, яка займається його вихованням та навчанням. ОСОБА_7 учень 6 класу ЗОШ №6, ОСОБА_8, учениця 5 класу НВК №13 проживають разом з відповідачкою.

Позивач вважає, що через алкогольну залежність ОСОБА_5 не спроможна виховувати дітей, при цьому вказує, що відповідач неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. В грудні 2013 року малолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Подолянчик» служби у справах дітей Хмельницької ОДА, в квітні 2016 року - в обласному дитячому спеціалізованому санаторії «Світанок», оскільки залишились без піклування матері, а умови проживання загрожували їх життю та здоров'ю.

Позивач раніше вже приймав рішення, яким затверджував висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав №103 від 06.02.2014 року, після якого відповідач змінила ситуацію на краще, зокрема, працевлаштувалась, покращила умови проживання дітей, припинила систематичне вживання алкогольних напоїв з особами сумнівної репутації в присутності дітей. Проте, починаючи з 2016 року, ситуація погіршилась, ОСОБА_5 почала зловживати алкогольними напоями.

За таких обставин, позивач просив позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та передати дітей органу опіки та піклування Кам'янець-Подільської міської ради для подальшого влаштування. Також просив стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_5 про необхідність зміни її ставлення до виховання дітей: ОСОБА_6, 2001 р.н., ОСОБА_7, 2006 р.н., ОСОБА_8, 2007 р.н. Контроль за виконанням ОСОБА_5 батьківських обов'язків покладено на орган опіки та піклування Кам'янець-Подільської міської ради.

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що злісне невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_5 стало причиною порушення дітьми навчальних дисциплін та низьким рівнем засвоєння навчальних програм. Водночас, судом першої інстанції не взято до уваги листи Кам'янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області, які підтверджують притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП, також заяви ОСОБА_5 від 23.05.2016 року, 08.07.2016 року та ОСОБА_9 від 12.10.2017 року, якими підтверджується систематичне вживання ОСОБА_5 алкогольних напоїв. Вважає, суд не надав належної оцінки листам загальноосвітніх закладів де навчаються діти, Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, актам обстеження умов проживання, що свідчать про систематичне вживання ОСОБА_5 алкогольних напоїв та злісне ухилення матір'ю від виконання батьківських обов'язків.

Крім того, суд не врахував, що внаслідок асоціального способу життя ОСОБА_5 захворіла та перебувала на лікуванні в Хмельницькому обласному протитуберкульозному диспансері. Малолітні діти, так як вони перебували у постійному контакті з хворою матір'ю, були направлені на обстеження та лікування у Хмельницький обласний протитуберкульозний диспансер, з подальшим проходженням реабілітації та навчання у Плужнянській загальноосвітній санаторній школі-інтернаті Ізяславського району та обласному дитячому спеціалізованому санаторії «Світанок» у с.Маліївці, Дунаєвецького району.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради Прісняк Ю.П. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави позбавлення батьківських прав ОСОБА_5, такий захід є крайньою мірою сімейно-правової відповідальності, яка підлягає застосуванню лише за умови винної поведінки батьків і свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Обставини справи свідчать про спроможність ОСОБА_5 змінити свою поведінку та ставлення до виховання своїх неповнолітніх дітей. Малолітні діти хочуть проживати зі своєю мамою, тому крізь призму врахування найкращих інтересів дітей та з'ясування їх особистої думки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, попередивши відповідачку про необхідність змінити її ставлення до виховання своїх дітей.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матір'ю ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Кам'янець-Подільському відомості про батька неповнолітніх дітей записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

ОСОБА_5 зі своїми дітьми зареєстрована по АДРЕСА_2.

Діти ОСОБА_5 перебувають на обліку у службі у справах дітей Кам'янець-Подільської міської ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах з 2013 року.

Сім'я перебуває під супроводом Кам'янець-Подільського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з травня 2016 року. За період здійснення соціального супроводу родині постійно надавалась психолого-педагогічна підтримка та здійснювався контроль за належним виконанням батьківських обов'язків.

Згідно довідки виданої Департаментом соціального захисту населення Кам'янець-Подільської міської ради від 11.07.2017 року ОСОБА_5 знаходиться на обліку і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. За період з січня 2017 року по липень 2017 року розмір допомоги складав 32 178 грн.63 коп.

ОСОБА_6. навчається у Кам'янець-Подільському індустріальному коледжі, з 2007 року проживає з прабабою ОСОБА_9 АДРЕСА_1. Молодші діти: син ОСОБА_7 є учнем ЗОШ І-ІІІ ступенів №6, донька ОСОБА_8 є ученицею НВО №13, проживають разом з матір'ю.

Матеріально-побутові умови проживання сім'ї в різні періоди змінювались, загалом згідно з наявних у матеріалах справи актів обстеження житлово-побутових умов від 20.05.2016 року, 06.07.2016 року, 11.01.2017 року, 21.04.2017 року було встановлено, що умови проживання у квартирі характеризувались як задовільні, в квартирі прибрано, є меблі та необхідні предмети побуту. Для дітей є місце для занять та відпочинку, однак відповідач під час обстеження перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Водночас згідно наявних у матеріалах справи актів про обстеження житлово-побутових умов від 15.08.2016 року, 12.09.2016 року, акту обстеження міського центру соціальних служб від 07.11.2017 року міститься висновок про задовільні умови проживання, діти доглянуті та охайні.

Згідно повідомлень Кам'янець-Подільського міського відділу поліції ГУ Національної поліції у Хмельницькій області з ОСОБА_5 неодноразово було проведено профілактичні бесіди з метою недопущення матір'ю порушень прав дітей, складалися протоколи про адміністративне правопорушення за ч.ч.1,2 ст.184 КУпАП.

29 червня 2017 року виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради рішенням №671, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 відносно дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, N 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Як вбачається із листів неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7, діти люблять свою маму та хочуть проживати з нею. ( а.с.87,88).

Доказів на підтвердження того, що відповідачка є хронічним алкоголіком та притягнення її до адміністративної відповідальності, накладення на неї адміністративного стягнення за правопорушенням за ст.184 КУпАП, матеріали справи не містять, позивачем не надано.

З огляду на вказане вище у сукупності, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, який, виходячи з інтересів дітей, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 стосовно її неповнолітніх дітей, оскільки на час розгляду справи установлено, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту свідомого ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов'язків та її винної поведінки, а відповідачка не втратила інтересу до дітей, спроможна змінити своє ставлення до їх виховання, свою поведінки, а тому є недоцільним позбавлення її батьківських прав стосовно дітей, попередивши ОСОБА_5 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків.

Докази та обставини, на які посилається заявник у апеляційній скарзі спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.

Судді Т.О. Янчук

А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова