Справа № 366/3439/17 Головуючий у І інстанції Слободян Н. П.
Провадження № 22-ц/780/1352/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 47 25.04.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Сліпченка О.І.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА Київської області про встановлення місця проживання дитини, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА Київської області про визнання порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

у жовтні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА Київської області про встановлення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вони проживали у незареєстрованому шлюбі з листопада 2006 по червень 2013 року. Мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2013 року вони проживають окремо. З того часу дитина проживала з матір'ю, але 15.08.2017 року відповідач забрав її до себе, і не повертає до цього часу. Позивачка зазначила, що має всі можливості для забезпечення виховання та належного утримання дочки, яка має прихильність до матері та бажає проживати з нею. Тому просила суд своїм рішенням визначити місце проживання дочки зі нею.

Відповідач, скориставшись своїм правом, пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА Київської області про визнання порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що їх з відповідачкою донька після розірвання їх стосунків більшість часу проживає з ним. Він приймає участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей, забезпеченні. Дитина доглянута, відвідує школу, у неї утворились певні соціальні зв'язки (коло друзів у класі та смт. Іванків). Коли він на роботі - дитина перебуває під наглядом його батьків. Дитина проживає у домоволодінні його батьків, маючи власну кімнату.

Зазначає, що в будинку, де зареєстрована відповідачка при житловій площі 32,9 м.кв., проживає ще 6 чоловік. Відповідачка працює медичною сестрою у м. Київ, за графіком добового чергування, тому не в змозі безперервно доглядати дитину.

Як свідомий громадянин, він розуміє свій батьківський обов'язок приймати участь у вихованні дитини, а як батько має дуже велике бажання виховувати свою доньку, спілкуватися з нею, віддаючи своє тепло і батьківську любов. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить їй шкоду - не існує. Не маючи іншого шляху для вирішення існуючої між ним та відповідачкою проблеми участі у вихованні доньки, просив суд визначити наступні способи його участі у вихованні дитини:

- побачення чотири рази на тиждень, будь-які дні за місцем його проживання;

- спільний відпочинок: половина шкільних канікул дитина проводить з батьком;

- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- у день побачення з донькою забирати доньку з дому/школи особисто з можливістю за бажанням залишатися на ніч;

- зобов'язати ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі батька з донькою надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити його особисто на наспаний день з дня настання таких обставин.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року первісний позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_2 - задоволені.

Визначено місце постійного проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з її матір'ю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3

Усунуто перешкоди у спілкуванні між батьком дитини ОСОБА_2 та дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом встановлення часу спілкування, а саме:

- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- щотижня з 17 год. п'ятниці по 17 год. неділі за місцем його проживання (у день побачення з донькою батько забирає доньку з дому/школи особисто);

- спільний відпочинок: половина шкільних канікул, а літніх один місяць - дитина проводить з батьком, із завчасним повідомленням матері - ОСОБА_3 - не пізніше ніж за два тижні, про місце та час відпочинку дитини;

- зобов'язано ОСОБА_3 за два дні до дня зустрічі батька з донькою надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений за подання первісного позову судовий збір у сумі 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений за подання зустрічного позову судовий збір у сумі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_2. В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення Іванківського міського суду від 21 грудня 2017 року неможливо виконати. З 06 січня 2018 року він позбавлений можливості спілкування з донькою. В ході судового розгляду ОСОБА_3 заявила, що має намір переїхати до Макарівського району Київської області, де вона з новим чоловіком купила хату, хоче забрати дитину із собою, а коли буде на роботі, за дитиною буде дивитися її новий чоловік. При цьому, суд першої інстанції не з'ясував, чи має відповідач можливість двічі на тиждень приїхати до іншого району, привозити і забирати доньку. Крім того, вважає, що через наявність неприязних відносин із позивачкою, вона буде продовжувати переховувати від нього дитину.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Колегія суддів визнала можливим розглядати справу за відсутності сторін, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач проживали у незареєстрованому шлюбі з листопада 2006 року по червень 2013 року. Цей факт визнається учасниками справи, і відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК не підлягає доказуванню.

Від спільного життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1.

Згідно довідок-характеристик з місця проживання, батьки дитини характеризуються позитивно. Так само позитивно матір характеризується по місцю роботи.

З акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї від 13.10.2017 року батько дитини - ОСОБА_2 - проживає у будинку свого батька в АДРЕСА_2. У будинку, загальною площею 120 м.кв. зареєстровано 6 чоловік, є всі умови для нормального проживання, всі члени сім'ї мають окремі кімнати.

З акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім'ї від 10.10.2017 року матір дитини - ОСОБА_3 - проживає у будинку своєї матері в АДРЕСА_1. У трикімнатному будинку, жилою площею 32,9 м.кв. зареєстровано 8 чоловік, сім'я ОСОБА_3 проживає в окремій кімнаті. Стан матеріально-побутових умов життя сім'ї - задовільний.

З довідки про доходи ОСОБА_3 слідує, що вона має стабільну роботу та дохід у виді заробітної плати.

Згідно з довідкою державного виконавця заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 8400 грн. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач аліменти сплачував, проте, не повідомляв про це державного виконавця.

Думка малолітньої дитини з приводу позовних вимог у судовому засіданні не з'ясовувалася, через її малолітній вік та з метою запобігання негативного впливу на її психічне та фізичне здоров'я.

З висновку, наданого суду позивачкою, за підписом директора школи та шкільного психолога, вбачається, що під час індивідуальної бесіди з ОСОБА_4, дитина повідомила, що хоче проживати з матір'ю ОСОБА_3.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та визначаючи місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір'ю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що мати дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, враховано також особисту прихильність дитини до матері. При цьому судом у цій справі не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Встановлюючи порядок участі батька у вихованні дитини за його позовом, суд першої інстанції фактично частково задовольнив вимоги ОСОБА_2, визначивши зручний для батьків та дитини час спілкування ОСОБА_4 із батьком, спільного відпочинку та зустрічей.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що відповідач ОСОБА_2 незадоволений рішенням суду з тих підстав, що у випадку переїзду ОСОБА_3 разом з дитиною до іншого району на постійне проживання, виконання судового рішення для нього стане неможливим.

Однак, такі доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з тих обставин, щодо яких сторонами надавалися докази та пояснення. У своєму зустрічному позові ОСОБА_2 не зазначав про можливий переїзд ОСОБА_3 до іншого району, не надав суду відповідно доказів цього, у зв'язку з чим, при визначенні порядку участі батька у вихованні дитини такі обставини судом не враховувались.

Інших доводів, які б свідчили про незаконність чи необґрунтованість судового рішення, апеляційна скарга не містить.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним змінити резолютивну частину рішення, зазначивши про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, виходячи із фактичного змісту рішення та заявлених зустрічних позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 21 грудня 2017 року змінити, вказавши в першому абзаці резолютивної частини рішення про те, що зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Іванківської РДА Київської області про визнання порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий

Судді: