Справа № 183/5773/17
№ 2/183/914/18
28 березня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про:
позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Судом в судовому засіданні 29 січня 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_2, отриману судом 05 березня 2018 року.
Представник позивача до суду не з`явився, надавши заяву, в якій підтримав позов та просив його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.
Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9/.
Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №171/0/200- 17 від 15 серпня 2017 року нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 234 041 гривню 00 копійок /а.с.18/.
01 жовтня 2016 року в с. Багате Новомосковського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть I-КИ № 722581 від 08 листопада 2016 року /а.с.10/.
З матеріалів спадкової справи, отриманої судом вбачається, що на час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дядьком ОСОБА_7, співмешканкою ОСОБА_8 (довідка Виконавчого комітету Багатської сільської ради від 15 листопада 2016 року), але фактично проживав разом із своєю матірю - ОСОБА_1 за адресою: Новомосковський район, с. Багате, вул. Кірова, 26, що підтверджується довідкою виконкому Багатської сільської ради Новомосковського району №716 від 30 серпня 2017 року /а.с.17/.
08 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 та 19 травня 2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, належну померлому.
19 травня 2017 року нотаріусом видано постанову № 59/02-31 від 19 травня 2017 року, якою позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій для видачі свідоцтва на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого на зазначене майно відповідну земельну ділянку /а.с.16/.
Розглядаючи позовні вимоги суд доходить до висновку про наявність спору з приводу права власності на майно, належне померлому, право власності на яке зареєстроване, однак правовстановлюючий документ у спадкодавця відсутній, що не дає можливість останній вчинити дії з належного оформлення права власності.
Так, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.
Згідно з абз.3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У частині 4 ст. З зазначеного Закону встановлено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Відповідно до ст.ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем земельної ділянки в порядку спадкування, реєстрації такого права, те, що через відсутність правовстановлюючого документу позивач не має можливості отримати правовстановлюючий документ та зареєструвати право власності. Враховуючи, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано відсутність належних правовстановлюючих документів, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані, підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268284-285 ЦПК України, суд -
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Д.О. Парфьонов