Постанова

Іменем України

28 березня 2018 року

м. Київ

справа № 553/2303/15-ц

провадження № 61-3391св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,

представники позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

позивач - ОСОБА_6,

відповідачі: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Полтавиу складі судді Парахіної Є. В. від 29 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Панченка О. О., від 01 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_5 є споживачем послуг підприємства з забезпечення тепловою енергією у вигляді централізованого опалення місць загального користування як власник квартири № 53, розташованої по вул. Леніна, 124 у м. Полтава, проте не розраховується за вказані послуги, у зв'язку із чим за період з 01 січня 2010 року по 01 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 606,63 грн.

З урахуванням викладеного, Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 606,63 грн, з урахуванням індексу інфляції - 50,30 грн та 3 % річних - 38,64 грн, усього 695,57 грн.

У травні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5 про зобов'язання укласти договір з урахуванням протоколу розбіжностей та списання боргу.

Позовна заява мотивована тим, що у Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за послуги щодо опалення місць загального користування, оскільки ні він, ні його дружина - ОСОБА_5 не надавали своєї згоди на отримання таких послуг та в обсягах, з якими вони теж не погоджувались.

З урахуванням викладеного та уточнень, ОСОБА_6, просив суд зобов'язати Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укласти договір на опалення місць загального користування з оплатою за фактично надані послуги, згідно з показниками загального будинкового лічильника теплової енергії, як того вимагає пункт 2.1.2 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359. Разом з тим, просив врахувати протокол розбіжностей до договору на відпуск теплової енергії від 15 січня 2010 року № 537 та зобов'язати Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» списати з ОСОБА_5 всі безпідставно нараховані станом на 20 травня 2016 року борги, а також визнати виконавчий лист, виданий після ухвалення заочного рішення таким, що не підлягає виконанню. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 17 травня 2016 року ОСОБА_6 залучений до участі у справі як третя особа за позовом Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, а також позов ОСОБА_6 об'єднано в одне провадження з позовом Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2016 року, позов Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість у розмірі 480,11 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Задовольняючи частково позов Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відповідач зобов'язана оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, в якому знаходиться її квартира та відсутність відповідного договору між сторонами не звільняє її від обов'язку сплати наданих житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності ОСОБА_6 того, що Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» порушило його права, як споживача при укладенні та виконанні договору щодо опалення місць загального користування.

06 вересня 2016 рокуОСОБА_6 подавдо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Заявник просить скасувати оскаржувані рішення судів повністю, проте в частині вирішення справи щодо задоволення вимог Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування доводів на обґрунтування касаційної скарги не наводить. Підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, а тому судові рішення в частині вирішення позовних вимог Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування не переглядаються.

Разом з тим, заявником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року до закінчення касаційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає без задоволення касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що з червня 2008 року ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована та постійно проживає.

ОСОБА_6 зареєстрований у квартирі № АДРЕСА_3.

Послуги з опалення місць загального користування в житловому будинку № АДРЕСА_2 надаються Полтавським ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

У місцях загального користування під'їзду АДРЕСА_4, в якому розташована квартира ОСОБА_5, встановлено опалювальні прилади (радіатори типу М-140) та неізольовані стояки опалення.

Відносини між Полтавським ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачем ОСОБА_5 у період з 01 січня 2010 року по 01 травня 2014 року письмовим договором урегульовані не були.

21 листопада 2014 року між Полтавським ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та споживачем ОСОБА_5 укладено договір № 1616 на опалення місць загального користування будинку АДРЕСА_5.

Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України у редакції 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), встановивши, що ОСОБА_6 не зареєстрований у квартирі, яка розташована у будинку № 124 по вул. Леніній у м. Полтава в якому Полтавське ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з опалення місць загального користування та не є стороною договірних відносин з Полтавським ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», а тому він не є особою, на яку покладений обов'язок з оплати послуг Полтавського ОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», з урахуванням того, що позивач звернувся до суду з позовом від свого імені та у своїх інтересах і відповідних повноважень на представлення інтересів ОСОБА_5 немає, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені ОСОБА_6 у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Відповідно до частини 3 статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2016 року зупинено виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року в частині часткового задоволення позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування до закінчення касаційного провадження, тому виконання рішення на підставі частини 3 статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 01 серпня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», ОСОБА_5 про зобов'язання укласти договір з урахуванням протоколу розбіжностей та списання боргу залишити без змін.

Поновити виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило