ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Чернівці

Справа № 715/1200/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Кулянди М.І., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, головуючий у І-й інстанції - Цуренко В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») у червні 2018 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 24 грудня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н. Згідно з умовами даного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 2 600 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки згідно з графіком погашення кредиту, однак свої зобов'язання належним чином не виконав.

Просив суд стягнути з відповідача на рахунок АТ КБ «ПриватБанку» заборгованість у розмірі 31 869,94 грн.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

На зазначене рішення АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

____________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/822/39/18 Категорія:27 Доповідач Литвинюк І.М.

Зокрема, судом не враховано, що позивачці була видана картка зі строком дії до 30 квітня 2016 року, а тому строк позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зазначає, що зобов'язання нею не виконувалися з січня 2015 року, а тому сплив строк позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі.

Проте з таким висновком погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов його внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення процесуального права, що згідно з п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.9).

Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 2 600 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків річних. Це стверджується змістом розрахунку заборгованості (а.с.7-8).

Строк дії кредитної картки, отриманої відповідачкою, був встановлений до квітня 2016 року, що стверджується довідкою про видачу кредитних карток (а.с.68), випискою за картковим рахунком (а.с.63-67).

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк (термін) відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За нормами Правил користування платіжною карткою, у редакції, що була чинною на час укладення кредитного договору, пункту 2.1.1.2.3., пункту 2.1.1.2.4 розділу «Умови використання кредитних карт» передбачалося, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання та пролонгується на цей самий строк, якщо сторони не проінформують один одного про припинення дії.

Пунктом 2.1.1.2.12 та пунктом 2.1.1.2.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту Карти з новим строком дії), відповідно до діючих тарифів, при дотриманні клієнтом умов та правил обслуговування карти, передбачених договором. Для отримання нової картки по закінченню строку дії клієнт має звернутися у відділення банку.

У даній справі сторони погодили, що строк дії договору відповідає строку дії картки. З урахуванням отримання відповідачкою нової картки на строк до 30 листопада 2017 року, саме цей строк є строком дії договору.

З наданого банком розрахунку, виписки за картковим рахунком вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 30 квітня 2018 року - 31 869,94 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 2 469,07 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 107, 06 грн, заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом - 300 грн, а також штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1 493,81 грн.

Отже, встановлено, що відповідачкою порушувались умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, правильність нарахування якої має бути перевірена на предмет відповідності норм матеріального права.

Факт порушення умов договору відповідачкою не спростовано, у відзиві на позов та на апеляційну скаргу вона не заперечувала наявність заборгованості, проте вважала, що вимоги до неї пред'явлено після спливу позовної давності.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені в умовах кредитного договору (у розмірі 7 % від суми заборгованості). Погашення заборгованості по кредитному ліміту провадиться як шляхом внесення коштів на карту, так і шляхом списання коштів із дебетної карти.

Строк дії картки визначено 30 квітня 2016 року. З позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернулося 12 червня 2018 року, тобто у межах позовної давності у три роки.

З огляду на викладене, доводи відповідачки про наявність підстав для відмови у позові з підстав спливу позовної давності є необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо обсягу задоволення позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Так, розрахунком заборгованості, випискою за картковим рахунком доведено, що станом на 30 квітня 2018 року заборгованість за кредитом становить 2 469,07 грн і вона підлягає стягненню з відповідачки.

Щодо вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, то в цій частині вони підлягають частковому задоволенню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором відсотки лише впродовж строку дії кредитного договору, після спливу визначеного договором строку кредитування нарахування відсотків є безпідставним.

Як встановлено у справі, кредит виданий до 30 квітня 2016 року.

За таких обставин, вимоги банку про стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню, у розмірі нарахованих відсотків на указану дату, на суму 3 988, 56 грн (станом 30 квітня 2016 року).

Крім того, не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу та пені.

Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З позовною вимогою позивач звернувся у червні 2018 року, тобто з порушенням спеціального строку позовної давності в один рік стосовного стягнення неустойки, про застосування якого ОСОБА_1 подано заяву (а.с.50).

Враховуючи наведене, позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2012 року у розмірі 6 457,63 грн, з яких 2 469,07 грн - заборгованість за кредитом та 3 988,56 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимоги банку задоволено частково, що становить 20,59% від ціни позову.

Так, позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір у розмірі 1 762 грн, за подання до суду апеляційної скарги - 2 643 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк», в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги, слід стягнути 906,79 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2018 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 6 457 гривень 63 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 469 гривень 07 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3 988 гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 906 гривень 79 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: М.І. Кулянда

В.В. Яремко