Справа № 317/3166/17
№/п2/317/121/2018
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2018 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді ГРОМОВОЇ І.Б.
при секретарі Коваль В.В.,
за участю представників: ОСОБА_1, ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Запорізької державної районної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -
У жовтні 2017 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Запорізької державної районної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яка уточнювалась в останнє 21.11.2017 року.
В позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає, що є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок їй залишився у спадок. Відповідачі по справі приходяться позивачці родичами, ОСОБА_4 - тітка позивачки, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є діти ОСОБА_4 Також позивачка вказала, що відповідачі по справі з 2008 року не проживають за вказаною адресою, і на скільки відомо позивачці, вони взагалі виїхали за межі України. На даний час сторони не спілкуються. Також позивачка вказала, що вона як власник майна повинна сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідну кількість людей, які зареєстровані на вказаною адресою та взагалі позбавлена права розпорядитись вказаним майном, за таких обставин ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
У судовому засіданні була присутня представник позивачки - ОСОБА_1, яка підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином за допомогою засобів масової інформації (а.с.41), заяв та заперечень на позовну заяву, до суду не надавали.
Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позов заперечувала частково, та надала відзив, в якому вказала, що заперечує проти визнання неповнолітньої ОСОБА_5,2001р.н., такою що втратила право користування житловим приміщенням, проти інших позовних вимог не заперечувала.
Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Судом встановлено, та підтверджується документами, наданими позивачкою ОСОБА_3, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.1994року, позивачка ОСОБА_3 отримала у спадок житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1
Вказане також підтверджується і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20748108 від 30.10.2008 року.
Відповідно до довідки №868 від 13.03.2017 р., яка видані виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у житловому будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_4, 1968 р.н., ОСОБА_6, 1989 р.н., ОСОБА_7, 1999 р.н. та ОСОБА_5, 2001 р.н., однак вони з 2008 року не проживають за вказаною адресою та на території Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до акту, який був складений депутатами Новолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області 11.09.2017 року у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідачі по справі не проживають, їх особистих речей в будинку не має.
Крім того, в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 пояснила, що вказаний житловий будинок знаходиться в зруйнованому стані, і надала для огляду фотокартку.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника.
Таким чином, припинення права власності на житловий будинок попереднього власника за відсутності відповідного договору з новим власником, за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150,156 ЖК України припиняє право членів сім'ї попереднього власника на користування цим житлом.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до ст. 242 Цивільного кодексу України батьки є законними представниками своїх дітей. Це означає, що батьки вчиняють правочини, здійснюють усі юридичні дії від імені своїх дітей на підставі факту свого споріднення.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.
Частина 2 ст. 29 ЦК встановлює, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідачка ОСОБА_5 2001 року народження, тобто на момент розгляду справи досягла чотирнадцяти річного віку, а тому має право вільно обирати собі місце проживання.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки вважає, що її позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя І.Б. ГРОМОВА