ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/83/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем судового засідання Расуловою А.А. за участі: боржника ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Єрмакової Олени Анатоліївни у виконавчому провадженні № 47994853,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2017 боржник ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2, боржник) звернулася до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Єрмакової Олени Анатоліївни (далі по тексту - державний виконавець) від 07.11.2017 про відновлення виконавчого провадження № 47994853.

На обґрунтування скарги зазначила, що оскільки ні вона, ні її чоловік ОСОБА_5, не чинили стягувачам перешкод у користуванні квартирою, і постанова про закінчення виконавчого провадження судом не скасовувалась, державний виконавець не мав законних підстав для винесення оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 скаргу підтримали, просили її задовольнити. Представник боржника ОСОБА_3 додатково послалась на те, що на момент ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ці матеріали не були прошиті та пронумеровані, до них не було долучено будь-яких документів, які слугували підставою для відновлення виконавчого провадження, при цьому державний виконавець Єрмакова О.А. на порушення вимог п. 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень не винесла постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання і не внесла відповідні відомості до Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

Державний виконавець Єрмакова О.А. до суду не заявилася, проте з урахуванням надання копій матеріалів виконавчого провадження суд вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Стягувачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також не з'явилися до суду, про розгляд скарги вони були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши боржника, її представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, суд встановив такі обставини.

На виконанні в Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Київ перебуває виконавче провадження № 47994853, відкрите за виконавчичи листами, виданими на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.04.2015 про вселення ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_8 в ізолоьовану кімнату площею 21,5 кв., що знаходиться у квартирі АДРЕСА_1.

Боржниками у цьому виконавчому провадженні є ОСОБА_5 та ОСОБА_2

16.03.2017 виконавчою групою в присутності двох понятих, працівників управління поліції, за участю стягувача ОСОБА_6 та боржника ОСОБА_5 здійснено виконавчі дії по вселенню стягувачів до зазначеної у рішенні суду кімнати, про що складено акт державного виконавця.

22.03.2017 старший державний виконавець Житніков С.С. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

06.09.2017 стягувач ОСОБА_6, діючи у власних інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_7, звернулася до начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ із заявою про відновлення виконавчого провадження на тій підставі, що після проведення виконавчих дій по вселенню вони неодноразово бажали скористатися своїм правом проживати у кімнаті, проте боржники замінили замки до вхідних дверей.

На підтвердження вищенаведених обставин ОСОБА_6 надала лист Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 15.05.2017, з якого вбачається, що у квітні 2017 ОСОБА_6 по спецлінії 102 повідомила про заміну замків у вхідних дверях до квартири АДРЕСА_1, проте встановити особу, яка вчинила ці дії, не вдалося.

07.11.2017 начальник відділу надав доручення про передачу виконавчого провадження № 47994853 старшому державному виконавцю Єрмаковій О.А.

Цього ж числа державний виконавець Єрмакова О.А. винесла постанову про відновлення виконавчого провадження на підставі ст. 41, п. 6 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови боржник отримала 23.11.2017, а отже десятиденний строк оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність оскаржуваної постанови, суд керується відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII).

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов'язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об'єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов'язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до положень ст. 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа стягувача визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця…

Отже враховуючи, що постанова державного виконавця Житнікова С.С. від 22.03.2017 про закінчення виконавчого провадження незаконою не визнавалася і в установленому законом порядкуне скасовувалась, вказівка в оскаржуваній постанові на ст. 41 Закону № 1404-VIII є безпідставою.

Водночас ст. 67 вищевказаного Закону, на яку також міститься посилання в оскаржуваній постанові, передбачає, що у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що одне лише звернення стягувача із заявою про відновлення виконавчого провадження без наведення конкретних обставин, які б свідчили про те, що боржник (боржники) вчиняють дії по подальшому перешкоджанню проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, не є достатньою підставою для відновлення виконавчого провадження.

Заява стягувача ОСОБА_9 не містить вказівки на те, що перешкоди у їх з дочкою проживанні у приміщенні, в яке їх вселено, вчиняє саме боржник ОСОБА_2

Згідно з даними листа Дарницького УП ГУ НП у м. Києві в ході перевірки заяви ОСОБА_6 про перешкоджання її проживанню у квартирі, не представилось можливим встановити особу, яка поміняла замки у вхідних дверях.

Більш того з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що перешкоди у проживанні стягувачів у приміщенні, в яке їх вселено, вчиняють не боржники, а інші особи, які не є боржниками.

За таких обставин суд вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця винесена без достатніх на те підстав.

З огляду на те, що відновлення виконавчого провадження тягне за собою, зокрема, накладення на боржника штрафу, є очевидним, що оскаржуваною постановою порушені права та законні інтереси боржника ОСОБА_2, які підлягають захисту шляхом скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Єрмакової Олени Анатоліївни від 7 листопада 2017 року про відновлення виконавчого провадження № 47994853.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 лютого 2018 р.

Суддя: