Справа № 226/892/18
Справа № 226/892/18
Провадження № 2/226/463/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача Мирноградської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визнання права власності і в обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її бабуся - ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку № АДРЕСА_1. Зазначений будинок належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.1989 року. Батько позивача - ОСОБА_5, який доводився померлій сином, прийняв спадщину після смерті матері, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкав разом зі спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер, але за життя не встиг зареєструвати свої спадкові права на спірний будинок. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі та батька. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 позивач звернулась до Мирноградської державної нотаріальної контори. Проте, державним нотаріусом, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надано довідки на підтвердження фактичного вступу нею у спадщину, а також оригіналу правовстановлюючого документу на спірний будинок. Дана обставина перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину у іншому, ніж судовий, порядку. Просила встановити юридичний факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року на житловий будинок АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання з проханням розглянути справу без її участі, за участі її представника ОСОБА_2, на позовних вимогах наполягала.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, наполягав на їх задоволенні.

Представник Мирноградської міської ради до судового засідання не з'явився, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів, не заперечує проти позовних вимог.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду.

Судом встановлено, що за реєстраційними даними Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради, станом на 01.01.2013 року, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 04 квітня 1989 року реєстр № 2727, свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстровано в Красноармійському БТІ 25 квітня 1989 року реєстр № 217 (а.с. 14-16, 17, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок АДРЕСА_1, яку фактично прийняв її син ОСОБА_5, оскільки на момент відкриття спадщини фактично мешкав разом з нею за однією адресою (а.с. 8, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер, не встигши за свого життя зареєструвати спадкові права на спірний будинок (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 є онукою та донькою померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що встановлено зі свідоцтв про народження та шлюб (а.с. 8, 9).

Згідно з інформацією державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 03 квітня 2018 року ОСОБА_1, на її заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року з причини ненадання довідки, яка підтверджує спільне проживання на момент смерті та оригіналу правовстановлюючого документу, (а.с. 19).

Згідно з інформацією державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори від 12 червня 2018 року, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року спадкова справа не відкривалась, заповіти від імені ОСОБА_4 не посвідчувались (а.с. 36-38).

На звернення позивача до Донецького обласного державного нотаріального архіву щодо отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Красноармійською державною нотаріальною конторою 04.04.1989 року за № 2727, їй було надано відповідь про неможливість надання документів, оскільки всі документи Першої Красноармійської державної нотаріальної контори, прийняті на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіва залишились в архівосховищах нотаріального архіву в м.Донецьку, доступ до яких відсутній (а.с. 20).

Факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем за місцем відкриття спадщини, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Сама вона мешкає на цій вулиці з 1948р. Дійсно позивач мешкала разом з бабусею ОСОБА_4 до її смерті за адресою: АДРЕСА_1. Бабуся померла у 1996р. Після смерті бабусі позивач продовжувала мешкати у цьому будинку та зараз там мешкає. У ОСОБА_4 був один син - ОСОБА_5, який помер невдовзі після смерті ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що позивач - це її сусідка. Позивач мешкала разом з бабусею по вул.Луначарського до її смерті, яка померла у 1996р. Після смерті бабуся позивач залишилася та мешкати та проживає по теперішній час. У бабусі був син - ОСОБА_5, більш дітей у неї не було. Позивач є донькою ОСОБА_5, який помер вслід за бабусею.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно з довідкою координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград від 07.11.2017 року, позивач ОСОБА_1 з 1988 року до теперішнього часу (а також на момент смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року) мешкала разом зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1, таким чином фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном (а.с. 21).

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси осіб, які звернулися до суду у спосіб, визначений законами.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності в разі, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 р. підлягають задоволенню, оскільки свідоцтво про право на спадщину втрачене і немає можливості отримати його дублікат з поважної причини, а крім того суду доведено, що позивач після смерті спадкодавця фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

На підставі ст.41 Конституції України, ст.549 ЦК України (в ред. 1963 року), ст. 392 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 141, 259, 263, 265, 352, 354,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 до Мирноградської міської ради, місцезнаходження: вул.Центральна, 9, м.Мирноград Донецької області, 85323, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 04052956 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на жилий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В.Петунін