Провадження № 22-ц/779/545/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.

секретаря Турів О.М.

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення земельної ділянки, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2018 року ухваленого суддею Пастернак І.А., повний текст якого складено 14. 03. 2018 року,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із даним позовом та просила ухвалити рішення про зобов'язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0505 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення садівництва у садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська" на території Івано-Франківської міської ради, яка належить їй на праві приватної власності, шляхом знесення огорожі, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0035 га та приведення даної земельної ділянки у придатний для використання стан та стягнення на її користь 3,46 гривень завданої матеріальної шкоди, 10000 гривень моральної шкоди, 551,20 гривень витрат по оплаті судового збору, 1290 гривень витрат по оплаті за виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та 2000 гривень витрат за надання правової допомоги.

Вимоги позивач обгрунтувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення садівництва у садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська" Івано-Франківської міської ради, площею 0,0505 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Відповідач користується суміжною земельною ділянкою, а з січня-лютого 2016 року, самовільно зайняла частину належної їй земельної ділянки шляхом приєднання до своєї земельної ділянки, встановивши огорожу. Даний факт зафіксований 10.03.2016 року спеціалістами ДП "Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою". На підставі проведених робіт із землеустрою було встановлено, що відповідач самовільно зайняла частину належної їй на праві власності земельної ділянки загальною площею 0,0035 га. 23.03.2016 року Державною інспекцією сільського господарства в Івано-Франківській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, план-схему із зазначенням самовільно зайнятої відповідачем частини земельної ділянки, нарахована шкода, спричинена таким самовільним зайняттям та видано припис про усунення виявленого порушення вимог земельного законодавства у 30-денний строк. Проведеними повторними перевірками стану виконання даних приписів встановлено, що відповідач порушених вимог земельного законодавства не усунула. Даними діями відповідач порушила її право на користування частиною земельної ділянки, у зв'язку з чим їй завдана матеріальна шкода у розмірі 3,46 гривень та моральна шкода внаслідок протиправної поведінки відповідача, яка триває протягом значного періоду часу, що призвело до розладів її здоров'я, підняття тиску, переживань та моральних страждань.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов"язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою, площею 0,0505 га для ведення садівництва у садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська" на території Івано-Франківської міської ради, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2013 року шляхом знесення огорожі, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0035 га та приведення земельної ділянки в придатний для використання стан.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3,46 гривень завданої матеріальної шкоди, 1000 гривень моральної шкоди, 551, 20 гривень витрат по оплаті судового збору, 1290 гривень витрат по оплаті за виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та 2000 гривень витрат за надання правової допомоги.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове.

Апелянт у скарзі зазначає, що суд не звернув уваги, що правовстановлюючі документи на частку земельної ділянки ОСОБА_3, яка за законом повинна належати їй фальсифіковані.

Не відповідають фактичним обставинам доводи позивача і посилання суду у рішенні про погодження суміжними користувачами плану земельної ділянки та акту передачі межових знаків. В акті міститься не її підпис, а також не проставлені її паспортні дані. Вона заперечувала щодо свого підпису на плані земельної ділянки та в акті передачі межових знаків, оскільки вважала його незаконним. План земельної ділянки №559 Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 відрізняється від виготовленого кадастрового плану даної земельної ділянки.

Технічна документація на земельну ділянку була виготовлена у квітні 2013 року на ОСОБА_4, який помер у травні ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 17.02.1998 року ОСОБА_4 передано земельну ділянку для ведення садівництва, однак у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого ОСОБА_3, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби. Така зміна цільового призначення є порушенням вимог земельного законодавства, що є підставою для визнання недійсним рішення органів державної влади та місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, угод щодо земельної ділянки, відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

У 2016 року дочка позивача ОСОБА_2 подала заяву на виготовлення іншої технічної документації по встановленню меж земельної ділянки. Однак на 05.03.2018 року технічна документація виготовлена не була.

Не відповідає дійсності зайняття нею земель загального користування площею 0,0003га. Огорожа нею була встановлена на старий фундамент, претензій щодо зайняття нею дороги голова садівничого товариства «Бистриця» не ставив. Висновок судово-земельної експертизи є сфальсифікованим. Усі документи, подані до суду ОСОБА_3 були виготовлені з порушенням законодавства.

Вважає, що спірна ділянка площею 0,0023га та площею 0,0012га повинна належати їй, так як вона є її фактичним користувачем, ця ділянка є її прибудинковою територією до житлового будинку, а правовстановлюючі документи позивача ОСОБА_3 на цю частину земельної ділянки отримані з порушенням вимог чинного законодавства.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника позивача, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом Серії НОМЕР_2 від 14.08.2013 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори належить земельна ділянка площею 0,0505 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення садівництва у садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська" на території Івано-Франківської міської ради (а.с. 6, 7).

Відповідно до копії державного акта на право приватної власності на землю Серії ІФ №15/02-008330 від 20.08.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №8330, земельна ділянка площею 0,0435 га для ведення садівництва, садівниче товариство "Бистриця-Надвірнянська", яка розташована на території м.Івано-Франківська, Івано-Франківської міської ради, належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с. 68).

Згідно копії Акта встановлення меж ділянки в натурі ДП "Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" від 10.03.2016 року межа земельної ділянки, яка знаходиться в садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська" в межах населеного пункту м. Івано-Франківськ Івано-Франківської міської ради і належить ОСОБА_3 для ведення садівництва, зі сторони гр. ОСОБА_1 порушена. Відповідачем ОСОБА_1 захоплено частину приватизованої земельної ділянки позивача ОСОБА_3, що відображено на плані земельної ділянки (а.с. 19).

Відповідно до копії відповіді Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 30.03.2016 року №02-01/464, копії Акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 23.03.2016 року №04-01.28/1, в результаті перевірки встановлено також, що ОСОБА_1 самовільно зайняла частину земельної ділянки гр.ОСОБА_3, якою вона володіє на підставі права власності площею 0,0035 га шляхом пригородження до належної на праві власності земельної ділянки.

Згідно копії розрахунку розміру шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем ОСОБА_1, розмір заподіяної шкоди становить 3,46 гривень.

Відповідно до копії Актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області від 25.05.2016 року №04-01.28/3, №04-01.28/4, №04-01.28/5, від 03.06.2016 року №04-01.28/6, №04-01.28/7, №04-01.28/8 встановлено, що ОСОБА_1 продовжує використовувати самовільно зайняті частини: земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_5, якою вони володіють на підставі права власності, та частину земельної ділянки земель загального користування (дороги) площами відповідно 0,0035 га, 0,0005 га, 0,0003 га, шляхом пригородження до своєї земельної ділянки площею 0,0435 га для ведення садівництва в садівничому товаристві "Бистриця-Надвірнянська".

Згідно висновку №156/157 судової земельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.08.2017 року на місцевості межі земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням - для ведення садівництва, яка розташована на території садівничого товариства «Бистриця- Надвірянська» у м. Івано-Франківську, не відповідають межам зазначених у Державному акті на право приватної власності на землю (серії НОМЕР_3), виданого ОСОБА_1 Невідповідність полягає у тому, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 відповідно до проведених обмірів земельна ділянка становить 0.0475 га, що на 40,0 кв.м. більше наданої (див. додаток №2, таблиця №1 до висновку).

Дійсна площа земельної ділянки ОСОБА_1, належній на праві власності, що розташована у садівничому товаристві «Бистриця-Надвірянська» у м. Івано-Франківську, не відповідає площі, зазначеній у державному акті.

Встановлена шлакоблокова огорожа розташовується за межами земельній ділянки, належній ОСОБА_1 відповідно до державного акту, а також сітчаста огорожа, яка розташована вздовж двох спірних земельних ділянок, також розташована за межами земельної ділянки ОСОБА_1

Факт накладки (самозахоплення) земельної ділянки наявний, зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 в сторону земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с. 179-184).

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У даній справі земельні ділянки сторонам належать на праві приватної власності відповідно до виданих ОСОБА_4 19.02.1999 року Державного акту, а ОСОБА_1 на підставі Державного акту, виданного 20.08.2001 року. Обидва Державні акти на право приватної власності на землю апелянт додатково подала до апеляційної скарги (а.с.35-36 т.2). Відповідно до плану зовнішніх меж обидвох ділянок, вони у межах між точками Г-А та В-Б є дотичними і прилягають до існуючих будинків, які зблоковані між собою. На час розгляду даної справи, Державні акти сторін є чинними і повинен відповідати належній площі для кожного та плану їх зовнішніх меж.

Зазначені Державні акти обидвох сторін були предметом детального дослідження відповідними землеупорядними службами та беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 захопила частину земельної ділянки, що належить позивачу.

Висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 11.08.2017 року (а.с. 179 т.1) підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 захопила частину земельної ділянки позивача площею 14,0 кв.м вздовж межі по довжині 30,80 м та 26,0 кв.м між будівлями, всього захоплено 14 кв.м земельної ділянки, що згідно правовстановлюючих документів належить позивачу ОСОБА_3 Самовільне захоплення земельної ділянки позивача відображено у таблицях №1 та №2 до висновку експертизи, схематично зображено місце захоплення ділянки, фактичне користування сторін земельними ділянками, які їм належать, відповідно до первинних Державних актів.

Апелянт ОСОБА_1 жодним належним та допустимим доказом не довела право на користування земельною ділянкою на яку вона претендує та фактично підтвердила в засіданні апеляційного суду, що земельна ділянка площею 26,0 кв.м, яка зазначена у висновку експертизи, як самовільно захоплена, необхідна їй для обслуговування будинку, який зблокований із будинком позивача по межі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, доводи апеляційної скарги його законності не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд у складі колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 5 березня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.04.2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: В.А. Девляшевський

В.Д. Фединяк