АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/2121/16ц Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Номер провадження 22-ц/791/38/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - доповідача Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, третя особа Дніпрянська селищна рада Херсонської області

В С Т А Н О В И Л А :

22 липня 2016р. ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, третя особа Дніпрянська селищна рада Херсонської області.

В обґрунтування заявленого позову посилалась на те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1, площею 0,07 га, завершено будівництво житлового будинку, який прийнятий в експлуатацію 01.03.1989р. Право власності встановлено згідно свідоцтва про право власності від 11.12.1989р.

Межі виділеної під забудову земельної ділянки встановлені на підставі акту виносу в натурі меж та встановлення будівель від 25.02.1982р. Згідно схеми розташування будівель на вказаній земельній ділянці відстань від житлового будинку до крайньої правої межі земельної ділянки складає 2 метри.

Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 0,06 га, надана для будівництва житлового будинку відповідачеві ОСОБА_4 на підставі наказу радгоспу ім. Солодухіна від 10.09.1973р.№ 128.

Відповідач самовільно перемістив межу між зазначеними ділянками, забрав у своє користування належну позивачці частину земельної ділянки, яка складає 2-х метрову територію від стіни житлового будинку до встановленої раніше суміжної межі площею 0,0031 га.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно зведених відповідачем огорожі та інших господарських споруд.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий від імені ОСОБА_3, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, які досліджені судом встановлено, що у відповідності до приписів ч.3 ст.16, ст.77 ЗК УРСР ( 01.01.1971р. в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), на підставі рішення адміністрації радгоспу ім. Солодухіна від 09.02.1982р. № 54, із земельної ділянки по АДРЕСА_2 що перебувала у користуванні ОСОБА_5 вилучено її частину 0,04 га, та із земельної ділянки по вул. Новолагерська, 39, що перебувала у його ж користуванні вилучено 0,03 га та передано земельну ділянку по АДРЕСА_3 загальною площею 0,07 га у користування позивачки ОСОБА_3 для будівництва житлового будинку. ( а.с.274)

Як встановлено ч.1 ст.16 та ч.5 ст. 20 цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відводу. Право землекористування громадян, які проживають у селищах міського типу, посвідчується в реєстрових книгах виконкому відповідної ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що з прийняттям рішення уповноваженого органу про надання у користування позивачки земельної ділянки для будівництва житлового будинку складено акт відводу земельної ділянки із зазначенням конфігурації та розмірів, згідно яких земельна ділянка зображена як чотирикутник неправильної форми. Довжина межі з фасаду по АДРЕСА_1 - 21м., розмір кожної із бокових меж становить по 31м., а тильна межа - 24 м. (а.с.19 інвентарної справи).

Крім того, забудовнику надано дозвіл на виконання будівельних робіт за затвердженим проектом забудови та оформлений будівельний паспорт, згідно якого 25.02.1982р. складено акт виносу меж земельної ділянки площею 0,07 га із зазначенням у схематичному плані конфігурації цієї земельної ділянки у вигляді чотирикутника, де довжина ділянки - 21 м. по червоній лінії АДРЕСА_1 та довжину 31 м. по лівій боковій межі. (а.с.276)

У відповідності до акта введення в експлуатацію зведеного будинку від 01.03.1989р. та рішення Дніпрянської селищної ради від 01.03.1989р. №22/3 видано свідоцтво про право власності із внесенням відповідного запису в кадастровий реєстр під № 877. Рішенням виконкому Дніпрянської селищної ради від 11.07.1995р. № 38 за заявою забудовника оформлені самовільно зведені господарські споруди і змінений розмір житлової площі будинку із 53,6 кв.м. на 62,8 кв.м.(а.с.37 інвентарної справи).

За наявними в матеріалах інвентарної справи відомостями станом на 20.07.2007р. змінена конфігурація земельної ділянки, яка зображена у формі багатокутника, фактичні розміри якої: довжина по фасаду із АДРЕСА_1 становить 20,6 м., ліва бокова межа із провулку зменшена до 24,6 м., відомостей про розміри суміжної межі із земельною ділянкою, що перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 - відсутні.

В ході розгляду справи судом першої інстанції проведена експертиза, за висновками якої встановлено, що у фактичному користуванні позивачки перебуває земельна ділянка площею 747 кв.м. та має місце невідповідність фактично існуючих меж вказаної земельної ділянки тим межам, які були відведені у користування позивачки у визначеному на час їх відведення порядку. (а.с.150-167).

Як вбачається із змісту позовної заяви та пояснень позивачки щодо предмету спору, остання порушення свого права пов'язувала із тим фактом, що саме відповідач, самовільно змінив встановлену між цими земельними ділянками межу, перенісши її впритул до стіни житлового будинку та протиправно користується належною їй земельною ділянкою площею 0,031 кв.м.

Проте, судом встановлено, що ОСОБА_4 у користування надана земельна ділянка площею 0,06 га на підставі наказу адміністрації радгоспу ім. Солодухіна від 10.09.1973р. № 128.

Вказана ділянка зображена у формі прямокутника, де суміжна межа зображена у формі прямої лінії, а довжина фасадної лінії із АДРЕСА_1 становить 11,3 м.

Право власності на зведений на цій ділянці житловий будинок встановлено за ОСОБА_4 згідно акта завершення будівництва і введення в експлуатацію від 11.06.1985р. та генеральним планом забудови, складеним 13.05.1985р., фактично у користуванні перебуває земельна ділянка площею 754 кв.м.

ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на забудову від 10.07.1985р. і внесено запис в реєстрову кадастрову книгу за №1916/8.

За висновком експерта вбачається, що станом на час розгляду справи у фактичному користуванні відповідача перебуває земельна ділянка площею 0,0639 га. При цьому конфігурація земельної ділянки змінена. Так, суміжна межа зображена у вигляді ламаної лінії, ширина земельної ділянки, що віднесена до городу становить 10,23 м., розміри земельної ділянки по фасадній частині обох суміжних ділянок відрізняються від тих, що були відведені користувачам на час виникнення у них цього права.

За наявними в інвентарних справах відомостями, вбачається, що ОСОБА_4 розпочав будівництво у 1980 році, а ввів у експлуатацію житловий будинок у 1985 році, як завершений будівництвом, згідно акта затвердженого 12.06.1985р.

Забудова земельної ділянки, надана позивачці, здійснена за будівельним паспортом із 1982 року, а завершено будівництво в березні 1989р., згідно акта введенні в експлуатацію. ( а.с.279)

Заперечуючи проти заявлених позивачкою вимог відповідач зазначив, що межа була визначена на початок будівництва і не змінювалась ним. Збільшення розміру його земельної ділянки на 0,0039га відбулось за рахунок частини земельної ділянки, яка призначена для городу та межує із земельною ділянкою, що надана його матері в частині, яка межує із його земельною ділянкою з боку городу по вул. Новолагерська, 37.

Відповідно до положень ст. 152 ЗК України, власник чи користувач земельної ділянки може вимагати усунення порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані із правом володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Захист прав громадян здійснюється у тому числі і шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до часу порушення прав.

Визначаючи спосіб відновлення права, позивачка просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно зведених відповідачем огорожі та інших господарських споруд.

Однак, в ході розгляду справи в суді першої інстанції не надано доказів того факту, що земельна ділянка, що перебуває у фактичному користуванні позивачки менша розміру, виділеної їй у користування за правилами відводу та встановлення меж на місцевості. Перевіряючи ці доводи, суд першої інстанції встановив, що у фактичному користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,0747га, тоді як у користування виділена ділянка площею 0,0700 га.

Також позивачкою не надано доказів на підтвердження факту встановлення меж із суміжною земельною ділянкою, належною відповідачеві ОСОБА_4 у відповідності до схеми відведення, зазначеної в акті виносу в натурі меж та встановлення будівель від 25.02.1982р., які зображені у будівельному паспорті забудовника ОСОБА_3

Позивачкою не надано доказів щодо наявності правових підстав для зміни конфігурації та розмірів виділеної їй земельної ділянки до 747 кв.м. та у межах зображених у схемі, що міститься в матеріалах інвентарної справи відомостями станом на 20.07.2007р. та зображених у схемах топографо - геодезичних вимірювань, що фактично перебуває у її користуванні на час розгляду справи судом. (а.с. 147).

Апеляційний суд враховує, встановлені судом першої інстанції та не заперечені жодною із сторін обставини про те, що межа між земельними ділянками умовно визначена із встановленням сітки та з часу будівництва житлового будинку ОСОБА_4 не змінювалась. Суд першої інстанції дійшов висновку, що межа між спірними земельними ділянками уповноваженим органом місцевого самоврядування не визначалась у порядку, встановленому ст.ст. 73,78 ЗК УРСР (1971р.), чинному на час виникнення права користування, а також відсутні відомості про вчинення сторонами дій із відновлення первинно встановлених меж за даними землевпорядної документації у порядку встановленому ст. 107 ЗК України.

Крім того, позивачем не надані відомості щодо зміни розмірів і меж земельної ділянки, що перебуває у її фактичному використанні станом на 20.07.2007р. у порядку, визначеному ст.ст. 20, 25 Законом України «Про землеустрій» від 22.05.2003р. у чинній редакції на час настання таких змін.

Визначаючи спосіб відновлення права землекористування шляхом знесення огорожі та споруд, зведених відповідачем, позивачкою не надано жодних доказів про те, які споруди підлягають знесенню, та лінійні розміри земельної ділянки, що підлягає звільненню відповідачем за для відновлення її права, тоді як обов'язок доведення обставин на які сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень у відповідності до приписів ст. 60 ЦПК України (в ред. 1.01.2005р.) чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, покладається на сторони. Такі ж правила встановлені ст.81 ЦПК, чинного на час перегляду апеляційним судом, де ч.7 визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору за власною ініціативою.

Враховуючи викладені обставини справи, слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у визначений позивачем спосіб.

Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 січня 2018 року.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ В.В.Майданік