Справа № 215/2967/18
2/215/1671/18
У Х В А Л А

10 липня 2018 року Суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, заяву представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2018 представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 звернувся до суду ві імені ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування від 08.06.2018; третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 відкрито провадження по даній справі.

До зазначеної позовної заяви представником позивача додано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Байрачна, 25, що належить на праві власності ОСОБА_4.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що в провадженні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг вул.. Байрачна, 25, укладеного 08.06.2018 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6. Оскільки відповідач ОСОБА_4 може розпорядитись вказаним майном та здійснити його відчуження на користь третіх осіб, а це в подальшому ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, тому представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить накласти арешт на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул.. Байрачна, 25.

Розгляд заяви про забезпечення позову, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, проводиться без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 задоволено позов ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» заборгованість у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн. (а.с.4). На підставі даного рішення, постановою державного виконавця від 31.08.2017 відкрито виконавче провадження та ухвалена постанова від 31.08.2017 про арешт майна боржника (а.с.5, 6).

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2017 змінено стягувача з ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» на ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.4).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.10.2016 скасовано та ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» заборгованості у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн. (а.с.9-11).

На підставі даної постанови, державним виконавцем ухвалено постанову від 05.06.2018 про закінчення виконавчого провадження та припинення чинності арешту майна боржника (а.с.8).

08.06.2018 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: м. Кривий Ріг вул.. Байрачна, 25 (а.с.13-14).

Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.07.2018 відкрито провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним; третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (а.с.28-29).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з позовної заяви, обєктом спору є договір дарування від 08.06.2018, згідно якого ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Байрачна, 25, укладений після закінчення виконавчого провадження, у звязку з ухваленням постанови Апеляційним судом Дніпропетровської області від 15.05.2018 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_7 Аваль» заборгованості у розмірі 33139,27 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.02.2016 складає 889985,72 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 13349,79 грн.

Суд вважає, що дійсно наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову та існують ризики утруднення виконання рішення у разі задоволення позову, оскільки відповідач ОСОБА_5, усвідомлюючи необхідність виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.05.2018 про стягнення з неї заборгованості та можливе її виконання в примусовому порядку, шляхом реалізації з публічних торгів наявного в неї майна, почала відчужувати належне їй майно, а саме житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Байрачна, 25, шляхом укладення оспорюваного договору дарування (а.с.13-14).

Але суд вважає, що достатнім для забезпечення виконання рішення суду в подальшому, має бути застосований захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження, оскільки зазначене майно не є предметом спору між сторонами та накладення арешту призведе до порушення права власності.

Таким чином, суд вважає необхідним заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково, та забезпечити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, шляхом встановлення заборони на відчуження житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Байрачна, 25, що належить ОСОБА_4

На підставі п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити заборону відчуження житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Байрачна, 25, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1).

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: