Справа № 589/2644/18
Провадження № 2/589/1430/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Литвинко Т. В.,

з участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.

учасники справи не з'явилися

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка Сумської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (далі - відповідач) з вимогами про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини щомісячного заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позов обґрунтовує тим, що подальше збереження сім'ї та примирення з відповідачем є неможливим, оскільки між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того зазначає, що утримання дитини є обов'язком обох батьків, а тому з батька дитини слід стягнути на її користь аліменти.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони 16 жовтня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 332, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

З позовної заяви вбачається, що у сторін різні погляди на основні питання сімейного життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, що і призводить до виникнення сварок та неприязних стосунків. Останнім часом вони вже не підтримують подружніх стосунків, примирення між ними неможливе.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, а примирення між подружжям не можливе.

Приймаючи до уваги, що обидві сторони згодні на розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і шлюб підлягає розірванню.

Судом також встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про народження дитини серії І-ПБ № 006064, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції Сумської області 13 травня 2005 року, актовий запис № 204.

Із копії свідоцтва вбачається, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, і вказана обставина відповідачем не заперечувалась.

Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі наданої позивачем копії довідки ТОВ Шосткинське підприємство Харківенергоремонт від 21.06.2018 № 637 судом встановлено, що ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно п.п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За заявленими вимогами позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 червня 2018 року і до досягнення повноліття дитиною.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері; також суд враховує, що відповідач є працездатним, про незадовільний стан здоров'я та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, отже повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обов'язки стосовно дитини, в тому числі утримувати її.

Суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем в частині розміру аліментів.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 180 - 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на ім'я позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, розмір яких суд визначає 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 112, 180, 181, 182, 191 СК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шосткинського міського управління юстиції Сумської області 16 жовтня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 332.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 червня 2018 року і до досягнення повноліття дитиною.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: 41100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: 41100, АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_4