ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1807/18 Справа № 204/7929/17 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби Віталія Миколайовича, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"), ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Верби В.М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

19 квітня 2018 року позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ПАТ КБ «ПриватБанк»; заборонити будь-яким особам, у т.ч. суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження та дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно з тих підстав, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити можливе рішення суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,2 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м. (реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна - 101), яка належить ПАТ КБ «ПриватБанк». Заборонено будь-яким особам, у т.ч. суб'єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження та дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно.

Не погодившись з ухвалою суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк") звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на спірну квартиру з тих підстав, що позивачем не надано доказів наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі не забезпечення позову.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

03 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що між сторонами фактично існує спір щодо реєстрації права власності на спірну квартиру, а відтак, її відчуження може ускладнити виконання рішення у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України

від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Предметом позову у даній справі є рішення приватного нотаріуса про реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилався на те, що право на проживання у спірній квартирі мають, зокрема, двоє його неповнолітніх дітей, в той час, як банком вчиняються дії, які порушують їх права.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції дав правильну правову оцінку доводам заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, пересвідчився у тому що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і з огляду на зазначене прийнято правильне судове рішення про задоволення заяви позивача про задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання в апеляційній скарзі банку на те, що позивачем не надано доказів існування реальної загрози утруднення чи невиконання рішення суду колегією суддів перевірені та спростовуються матеріалами заяви.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" (на таперішній час АТ КБ "ПриватБанк") залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко