10 травня 2018 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
за участю секретаря судового засідання Шевчук М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги вмотивовані наступним.
Позивач проживає у житловому приміщенні - квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та є власником особового рахунку на дане житлове приміщення. Житлову квартиру було отримано на матір позивача ОСОБА_3, на його батька ОСОБА_4 та на позивача ОСОБА_1 на підставі ордеру НОМЕР_2 від 04.01.1984 року, виданого виконавчим комітетом Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва на підставі рішення виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів від 28.11.1983 року №799/1.
Як зазначає позивач, на даний час у вищевказаній квартирі зареєстровано три особи: позивач ОСОБА_1, його малолітній син ОСОБА_5 та сестра позивача ОСОБА_2 Фактично в даній квартирі проживає позивач зі своєю сім'єю. Всі витрати по утриманню житлового приміщення несе позивач.
Відповідач у 2013 році переїхала жити до свого батька, відтоді вищезазначеною квартирою вона не користується та нею не цікавиться, у витратах щодо утримання квартири участі не приймає, особистих речей відповідача у квартирі немає.
З огляду на викладене, позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1.
Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача ОСОБА_2 до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками та копією позовної заяви з додатками повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
За даних обставин суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до копії ордеру НОМЕР_2, виданого ОСОБА_6 (матері позивача) виконавчим комітетом Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Києва на підставі рішення виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів від 28.11.1983 року №799/1, на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_3 (матір позивача), ОСОБА_4 (батька позивача), ОСОБА_1 (позивача) (а.с. 4).
Як вбачається з копії довідки №02/03/03-871 від 24.02.2017 року, наявної в матеріалах справи, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання позивача ОСОБА_1 (власника особового рахунку), його сина ОСОБА_5 та сестри позивача ОСОБА_2 (а.с. 5).
З копій рахунків на сплату житлово-комунальних послуг вбачається, що витрати по утриманню вищезазначеної квартири несе позивач (а.с. 9-27).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартири з 2013 року, крім того, даний факт підтверджується відповідними актами від 10.07.2017 року, 15.09.2017 року, 15.11.2017 року (а.с. 6, 7, 8).
Згідно ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Виходячи зі змісту ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Згідно з ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї.
Таким чином, враховуючи те, що відповідач не є членом сім'ї позивача, не проживає у вищезазначеному житлому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, а саме більше одного року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК УРСР, керуючись ст.ст.1-18, 76, 77-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач: ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП - в матеріалах справи відсутній.
Повний текст рішення суду складено 21.05.2018 року.
Суддя: