КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 758/7576/18

провадження № 22-ц/824/2291/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

за участю секретаря - Булах А.А.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Шулєпова СергіяСергійовича

на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року у складі судді Васильченка О.В.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання юридичних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» в особі представника Клаптюк В.А. звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором № 011/1-226 про надання юридичних послуг від 13 квітня 2011 року у розмірі 2 616 822,01 грн. та витрати на оплату судового збору у сумі 39 252,33 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 28 вересня 2018 року представник позивача Шулєпов С.С. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу і направити справу для розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає її незаконною та такою, що не відповідає нормам процесуального права.

Указує на те, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинив свою діяльність, а інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань додавалася до позовної заяви та про це зазначалося у самій позовній заяві.

Окрім того, зазначає, що ОСОБА_1 має право здійснювати повернення отриманого авансу як фізична особа.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд міста Києва.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (пункт шостий статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва переведено на посади суддів до Київського апеляційного суду.

Згідно повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України», з 3 жовтня 2018 року свою процесуальну діяльність розпочав Київський апеляційний суд.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених в ній.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, клопотань про відкладення (перенесення) слухання справи до апеляційного суду не надходило.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Окрім того, оскільки у відкритті провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 місцевим судом було відмовлено, тому ОСОБА_1 ще не набув статусу відповідача по даній справі. Отже, колегію суддів вирішено продовжити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, місцевий суд керувався пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України та виходив з того, що позивач прагне вирішити спір, який виник між Банком - юридичною особою, та фізичною особою-підприємцем.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає указаним нормам, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 13 квітня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» з однієї сторони та фізичною особою-підприємцем адвокатом ОСОБА_1 з другої сторони було укладено договір про надання юридичних послуг.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних обов'язків позивач просив суд стягнути на його користь суму заборгованості.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції не перевірив чи мав ОСОБА_1 статус фізичної особи-підприємця станом на час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець 18 липня 2014 року.

Отже, на день пред'явлення позовної заяви (08 червня 2018 року) ОСОБА_1 не мав статусу фізичної особи-підприємця.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Відповідно до частини першої статті 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов'язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов'язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов'язання.

У пункті 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 зроблено висновок, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов'язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів уважає висновок місцевого суду про відмову у відкритті провадження у справі передчасним та помилковим, оскільки станом на час звернення в суду із позовною заявою до ОСОБА_1, останній не мав статусу фізичної особи-підприємця, а отже спір, який виник з договірних правовідносин, у справах, де однією із сторін є фізична особа, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці &q?ст;право на суд&q?. ; передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі &qut;;Голдер проти Сполученого Королівства&quco;, 1975 р. суд відзначив: &quсп;Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики &q?нн;справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження&q?ра;. Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження не з'ясувавши всі обставини справи та не перевірив чи є відповідач фізичною особою-підприємцем при вирішенні питання про відкриття провадження, що призвело до неправильного вирішення справи та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Шулєпова Сергія Сергійовича - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна