Справа № 567/1158/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 Зазначає, що з 14.10.2013 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилися діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні.

Зазначила, що відповідач за віком та станом здоровя є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати та періодично працює на різних роботах у приватних осіб, від чого отримує нерегулярний дохід.

Одночасно зазначила, що відповідач ОСОБА_3 з травня 2018 року проживає окремо від сім"ї та ухиляється від участі в утриманні дітей, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в їх матеріальному утриманні.

Вказує, що не має можливості надати дітям належне утримання, достатнє для їх віку, оскільки на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Зазначає, що інших джерел доходу, окрім державної допомоги по догляду за дитиною, вона не має.

ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дітей, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім цього, зазначила, що доглядає за дитиною до трьох років. В зв'язку з цим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник позивача пояснила, що з 14.10.2013 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя в них народились діти: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та перебувають на її повному матеріальному утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей не надає, у зв'язку з чим поставив дітей та позивача в скрутне матеріальне становище.

Вказує, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною в розмірі 860 гривень щомісячно. Зазначила, що позивач самостійно не має можливості надати для дітей належне утримання, достатнє для їх віку, а відповідач добровільно не бажає брати участі в утриманні їх спільних дітей.

Крім того, вказує, що позивач доглядає за дитиною до трьох років, а тому коштів на своє утримання не має.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від належного утримання дітей, просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 3000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила обставини, викладені її представником та пояснила, що з травня 2018 року з відповідачем спільно не проживає. Зазначила, що в період з 24.05.2018 по 19.08.2018 вона працювала в Польщі, однак грошових коштів не отримала. Підтвердила, що отримала кредит в розмірі 45000 грн., який в подальшому сплатив відповідач, оформивши інший кредит на себе та на даний час виплачує його самостійно. Їй відомо, що на даний час відповідач працевлаштований в сільському господарстві. Вказує, що востаннє відповідач надавав кошти на утримання дітей в травні 2018 року в сумі 200 грн. Зазначає, що інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги по догляду за дитиною в розмірі 860 грн., вона не має, власного нерухомого майна, грошових заощаджень теж не має.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку щомісячно та в розмірі 1/6 частки від його заробітку на утримання дружини.

Підтвердив обставини, викладені позивачкою, в частині перебування з нею в шлюбі з 14.10.2013 та наявності спільних дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Одночасно просив врахувати його матеріальний стан, а саме те, що на даний час він сплачує заборгованість за кредитом, який був взятий позивачем.

Зазначив, що з серпня 2018 року він офіційно працевлаштований, працює в ПП ОСОБА_7 та отримує заробітну плату в розмірі 3723 грн. в місяць.

Вказав, що інші особи на його утриманні не перебувають, стан здоровя в нього добрий.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні з пояснень сторін, свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №080634 встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 14.10.2013 року (актовий запис №2).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №293900, виданого 21.08.2018 року, встановлено, що ОСОБА_6 народилася 28.02.2017 року і її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №293799, виданого 21.08.2018 року, встановлено, що ОСОБА_5 народився 11.10.2014 року і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Водночас, з пояснень учасників процесу в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх діти проживають з позивачем та знаходяться на утриманні матері, а відповідач належної участі в утриманні дітей не бере.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Будучи батьком дітей, ОСОБА_3 своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утримання своїх малолітніх дітей не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дітей від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дітей.

Оскільки відповідач, будучи батьком дітей, на даний час своїх дітей належним чином не утримує, хоча зобовязаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, наявні правові підстави для визначення розміру аліментів з ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Водночас вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що позивач на обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач отримує нерегулярні доходи, працюючи в приватних осіб, однак будь-яких доказів на підтвердженя цього не зазначає, натомість ОСОБА_3 зазначає, що на даний час офіційно працевлаштований, однак належних доказів у встановлений судом строк для подання доказів не надав. Обґрунтувань неможливості подання зазначених доказів у вказаний строк відповідачем та його представником наведено не було. Водночас, суд бере до уваги пояснення позивача, яка підтвердила, що їй на даний час відомо про працевлаштування відповідача.

Доказів наявності боргових зобовязань за кредитом, на що посилається відповідач, відповідачем також не надано. В той же час, суд виходить з того, що кредитні зобов'язання відповідача не мають жодним чином впливати на утримання дітей.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Одночасно, з пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що на даний час розмір його доходу становить 3723 грн. в місяць.

Судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1559 грн. щомісячно.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоровя та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, будучи в шлюбі з ОСОБА_3, 28.02.2017 року народила доньку ОСОБА_6 і на даний час доглядає її.

Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3 років.

Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки малолітня ОСОБА_6 проживає з позивачем і не досягла трирічного віку, сама позивач забезпечити своє належне утримання самостійно можливості немає, а відповідач добровільно коштів на утримання позивача не надає, то з нього на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути аліменти на її утримання до досягнення донькою трирічного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання ОСОБА_1, суд враховує, що позивач отримує державну соціальну допомогу по догляду за дитиною та бере до уваги, що платник аліментів може надавати матеріальну допомогу та вважає, що їх необхідно стягувати в твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, в розмірі 302,50 грн., так як сплата аліментів на утримання дружини в розмірі по 1500 грн. буде надто обтяжливою для відповідача та бере до уваги, що в цьому випадку загальний розмір аліментів не перевищуватиме 1/2 частину доходу відповідача, що відповідає вимогам ст.70 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 03.09.2018 року, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1559 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 03 вересня 2018 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2) аліменти на її утримання в розмірі 302 грн. 50 коп. щомісячно починаючи з 03 вересня 2018 року і до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (жит. ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.12.2018.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8