Справа № 182/5020/18
Провадження № 2/0182/2770/2018
04.12.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
Вона з 1987 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, житловою площею 27,5 кв.м. З указаного часу вона вселилась в указану квартиру разом із своїми синами ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Особисті рахунки на комунальні платежі відкриті на її імя. До теперішнього часу вказана квартира не приватизована і перебуває в комунальній власності. В квартирі вони проживали разом із синами та були в ній зареєстровані. В 2003 році ОСОБА_5 знявся з реєстрації у вказаній квартирі та став проживати окремо. ОСОБА_2 залишився проживати в квартирі, а після народження сина зареєстрував в квартирі і його. В 2016 році син та онук виселились з квартири та виїхали на заробітки. Їх майна в квартирі немає. Їх спілкування припинилось. Де вони зараз мешкають, їй невідомо. Протягом тривалого часу з 2016 року відповідачі не користуються квартирою, не оплачують комунальні послуги, не приймають участі в ремонтах та утриманні квартири в належному стані тощо. В квартирі вона мешкає одна. Зараз вона намагається оформити субсидію на комунальні послуги, але через реєстрацію в її квартирі сина та онука не може цього зробити. За таких обставин звернулась до суду.
В судове засідання позивач не прибула через перебування в лікарні, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідачі в судове засідання не прибули, були повідомлені про розгляд справи судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повернулись без вручення через закінчення терміну зберігання. Тому повідомлялись оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади»
Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Вислухавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Як встановлено в судовому засіданні, позивачка з 1987 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, житловою площею 27,5 кв.м., яка належить до державного житлового фонду (а.с.6). З указаного часу вона вселилась в квартиру разом із своїми синами ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Особисті рахунки на комунальні платежі відкриті на імя позивачки. До теперішнього часу вказана квартира не приватизована і перебуває в комунальній власності (а.с.6). В 2003 році ОСОБА_5 знявся з реєстрації у вказаній квартирі та став проживати окремо. ОСОБА_2 залишився проживати в квартирі, а після народження сина зареєстрував в квартирі і його (а.с.5). В 2016 році син та онук позивачки виселились з квартири та виїхали на заробітки. Їх майна в квартирі немає. Їх спілкування припинилось. Де зараз мешкають відповідачі по справі, суду невідомо. Протягом тривалого часу з 2016 року відповідачі не користуються квартирою, не оплачують комунальні послуги, не приймають участі в ремонтах та утриманні квартири в належному стані тощо. В квартирі позивачка мешкає одна (а.с.4). Зараз позивачка намагається оформити субсидію на комунальні послуги, але через реєстрацію в її квартирі сина та онука не може цього зробити.
Дані обставини в судовому засіданні підтвердили й свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона сусідка позивачки по підїзду вже років 30. Знає її сімю, дітей. Позивачка проживає одна років 7 чи більше. Вона нікого, крім позивачки, не бачить.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона сусідка позивачки по підїзду. Знає її сімю з 1987 року. Років 15 чи більше Зіна проживає одна. Один з її синів проживає в цьому ж підїзді, але в іншій квартирі. А де другий син з онуком не знає.
За таких підстав суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 23 в житловому будинку № 39 по вул.Микитинській в м.Нікополь Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області (м.Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_8