Справа № 404/3423/17
Номер провадження 2/404/427/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря- Вітохіної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Служба термінового кредитування до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Служба термінового кредитування звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №52 від 02.12.2014 року в розмірі- 12 652,00 грн. та понесених судових витрат.

Позовні вимоги мотивували тим, що 02.12.2014 року між ТОВСлужба термінового кредитування та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №52, відповідно якого позичальник отримала кредит у розмірі 700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 420 грн., у строк до 31.12.2014 року.

Згідно п. 4.4. Договору, у разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту, до Позичальника застосовуються штрафні санкції у виді неустойки- пені з розрахунку 2 (два) % за кожен день прострочення платежу. Станом на 23.05.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 12 652,00 грн., яка складається з наступного: 700 грн.- основного боргу, 200,00 грн.- проценти за договором, 11 752,00 грн.- пеня за договором.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про стягнення боргу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 червня 2017 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено судове засідання.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 лютого 2018 року, з врахуванням клопотанням сторони позивача, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 55).

03 травня 2018 року представником відповідача, через канцелярію суду, подано відзив на позовну заяву (письмові пояснення), згідно якого вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Посилається на те, що відповідач не вступала в договірні відносини з ТОВ «Служба термінового кредитування», та не подавала заяву-анкету про намір одержати кредитні кошти. Розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Відповідач не може погодитися із сумами зазначеними в розрахунку та вважає їх надуманими. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією щодо укладання договору.

В розумінні ЦК України обов'язковим елементом процедури укладення договору є прийняття цієї пропозиції, відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про відсутність договору між сторонами. Позивачем до суду не надано оригінал даної анкети від 02.12.2014 року, а копія цієї анкети не може бути належним доказом наявності кредитних зобов'язань. В анкеті-заяві приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ТОВ « Служба термінового кредитування», де міститься підпис відповідача, окрім даних сторін договору не має жодних посилань на суму зазначеного кредиту та умови його отримання.

Крім цього, на жодній із сторінок копії Умов та правил надання банківських послуг наданих Позивачем в якості додатку не має підпису відповідача, який би підтвердив, що вона ознайомлена. Не зрозуміло чи взагалі існує оригінал цього Договору належним чином пронумерований та прошитий, а вказану анкету-заяву не можна вважати Договором займу. Також відсутня дата складання зазначеного документа. Не можливо пересвідчитись, чи саме в такій редакції Умови та Правила діяли на момент підписання анкети від 02.12.2014 року, оскільки в матеріалах справи відсутні такі документи.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися- спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю». Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимога про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, позивачем було пропущено строк звернення до суду та не було подано відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, яке в контексті розгляду даної справи є основоположним та обов'язковим. При цьому, при вирахуванні пені просив врахувати матеріальний стан відповідача, яка отримує мінімальну пенсію (а.с. 69-72).

За клопотанням представника відповідача ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 травня 2018 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» оригінали або належним чином засвідчені їх копії: договору №52 від 02 грудня 2014 року; первинного бухгалтерського документа про видачу готівки у розмірі 700,00 грн. на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 78).

30 травня 2018 року до суду від представника позивача надійшли поштою, на виконання вимог ухвали від 03 травня 2018 року, належним чином засвідчені заява-анкета для отримання кредиту №52 від 02.12.2014 року та видатковий касовий ордер від 02.12.2014 року на суму 700 грн. (а.с. 85-87).

В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Так з'ясовано, що 02.12.2014 року між ТОВСлужба термінового кредитування та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №52, шляхом підписання заяви-анкети для отримання кредиту, відповідно якої позичальнику надано кредит у розмірі 700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 420 грн., строком на 30 днів до 31.12.2014 року. Згідно умов заяви-анкети відповідачка підтвердила те, що ознайомлена з Умовами надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом від 11.10.2014 року № 41, що розміщенні на офіційному сайті (а.с. 3,7).

Як вбачається із видаткового касового ордеру від 02 грудня 2014 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 700,00 грн. (а.с. 87).

Пунктом 3.1.1.2. Умов, погашення заборгованості: погашення заборгованості здійснюється в дату повернення кредиту єдиним платежем. При цьому ,такий платіж складається з суми кредиту та процентів, нарахованих за користування кредитом.

Відповідно до п.3.2. Умов, при внесенні суми, що є недостатньою для погашення кредиту повністю, кошти зараховуються у наступному порядку: 1. Сума неустойки. 2. Проценти за кредитом. 3. Сума кредиту.

Згідно до п. 4.2. Умов, у разі несвоєчасного повернення клієнтом обумовленої суми кредиту та нарахованої плати за користування кредитом до клієнта застосовуються штрафні санкції згідно п. 4.3 Умов.

За порушення строків повернення кредиту клієнт зобовязується сплатити товариству неустойку у вигляді пені у відсотках від суми кредиту, у розмірі, що вказана в заяві-анкеті за кожен день простроченого або неналежного платежу за кредитним договором у розмірі та порядку, що наведений у п.4.4. Умов (п. 4.3. Умов).

Пунктом 4.5. Умов встановлено, що клієнт погоджується із тим, що при порушенні терміну сплати процентів за користування кредитом його заборгованість за кредитом збільшується на неоплачену суму. Подальше нарахування відсотків тарифних санкцій розраховується з урахуванням збільшеної суми заборгованості за кредитом.

Згідно п. п. 5.2., 5.2.1. Умов, клієнт зобовязується: здійснювати погашення заборгованості, включаючи погашення основного боргу, сплату товариству нарахованих ним процентів за користування кредитом, сплату нарахованої неустойки (штрафів, пені) на умовах та в строки, передбачені договором.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України).

Умови договору відповідачка належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 23.05.2017 року у розмірі - 12 652,00 грн., яка складається з наступного: 700 грн.- основного боргу, 200,00 грн.- проценти за договором, 11 752,00 грн.- пеня за договором, розрахунок якої додається (а.с. 13-20).

Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У п. 7.4 кредитного договору сторони домовились про договірну позовну давність 10 років.

Таким чином, з урахуванням того, що сторонами у кредитному договорі позовну давність збільшено до 10 років, то у суду відсутні підстави для застосування до вимог про стягнення заборгованості як загальної, так і спеціальної позовної давності, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Разом з тим, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 4 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків та з врахуванням заяви представника відповідача щодо застосування інших обставин, які мають істотне значення.

За даним кредитним договором розмір збитків становить 12 652,00 грн. (700,00 грн. (основний борг) + 200,00 грн. (проценти) = 900,00 грн.), а сума пені, яку просить стягнути позивач із відповідача - 11 752,00 грн., що значно перевищує розмір збитків, у зв'язку з чим суд, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, з врахуванням майнового стану відповідача, вважає за можливе зменшити розмір пені з 11 752,00 грн. до 700,00 грн.

Таким чином, оскільки свої договірні зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором не виконала, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково, стягнувши із відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №52 від 02.12.2014 року в розмірі- 1600,00 грн., з них: 700,00 грн.- основного боргу, 200,00 грн.- проценти за договором, 700,00 грн.-пеня за договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 1600,00 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 202,34 грн. (1600,00 грн. х 100% : 12 652,00 грн. х 1 600,00 грн.).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81,141, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Служба термінового кредитування до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Служба термінового кредитування заборгованість за Кредитним договором №52 від 02.12.2014 року в розмірі- 1600,00 грн., з них: 700,00 грн.- основного боргу, 200,00 грн.- проценти за договором, 700,00 грн.-пеня за договором, а також 202,34 грн. -сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Служба термінового кредитування, місцезнаходження: вул. Сорок років Рад. України, 39-А кв. 27, м. Запоріжжя, ;

відповідач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда