ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 642/2506/17

Провадження № 22-ц/818/1089/18

Категорія: договірні

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Кіся П.В.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 липня 2018 року у складі судді Гримайло А.М.

у цивільній справі № 642/2506/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1,

третя особа: ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановив:

23 травня 2017 року позивач звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1, у якому просило звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№І-VII, IIIа, Vа; цокольного поверху №№ 5а, 5б, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9, 10, 11, 12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, XIV-XVI, XX; 2-го поверху №№ 43-46, 46а, 46б, 49-53, 53а, XXI, XXII в літ А-2 загальною прощею 1495,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 21.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Тетяною Володимирівною і зареєстрованого в реєстрі № 3891, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 56/А-07 від 21 грудня 2007 року в розмірі 2 418 929,65 доларів США, що за курсом 27,0217450 відповідно до повідомлення НБУ від 03.04.2017 року становить 65 363 700,18 грн., яка складається з наступного: 311275,02 доларів США (еквівалент 8411194,22 грн.) - заборгованість за кредитом; 765 387,00 доларів США (еквівалент 20 682 092,34 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 342 267,63 доларів США (еквівалент 36 270 413,62 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; шляхом продажу Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» будь-якій особі з правом укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, в тому числі з нотаріальним посвідченням, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивач зазначив, що 21 грудня 2007 року між ними та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 56/А-07, відповідно якого банк надав останній кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 21.12.2007 року по 20.12.2012 року включно в рамках програми мікрокредитування в розмірі 420 000 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою відсотків в розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом щомісяця. При цьому, позичальник ОСОБА_2 зобов'язалася здійснювати погашення кредиту, відсотків і винагороди в порядку і терміни згідно умов договору.

В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 56/А-07 від 21.12.2007 року між ними та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку належне їй на праві приватної власності майно, а саме - нежитлові приміщення підвалу №№ I-VII, IIIa, Va, цокольного поверху №№ 5а, 5б,, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9,10,11,12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, ХІV-XVI, ХХ, 2-го поверху №№ 43-46, 46б, 49-53, 53а, ХХІ, ХХІІ в літ. А-2 загальною площею 1495, 9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором № 56/A-07, від 21.12.2007 року ПриватБанк виконав своєчасно та належним чином, надавши позичальникові грошові кошти, що підтверджується випискою за рахунком, доданою до позовної заяви.

У свою чергу, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 56/A-07 від 21.12.2007 року ОСОБА_2 належним чином не виконує.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 56/A-07, від 21.12.2007 року станом на 03.04.2017 року має заборгованість в розмірі 2 418 929,65 доларів США, що за курсом 27,0217450 відповідно до повідомлення НБУ від 03.04.2017 року становить 65 363 700,18 грн., яка складається з наступного:

- 311 275,02 доларів США (еквівалент 8 411 194,22 грн.) - заборгованість за кредитом;

- 765 387,00 доларів США (еквівалент 20 682 092,34 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 342 267,63 доларів США (еквівалент 36 270 413,62 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 року у справі № 2-1000/11, яке набуло законної сили, встановлено факт укладання вказаного кредитного договору, тобто обставини укладення договору, видачі кредитних коштів та невиконання ОСОБА_2 умов договору не потребують додаткового доказування.

13 жовтня 2011 року між арбітражним керуючим Тоцькою К.М., яка діяла від імені ОСОБА_2 в процедурі банкрутства та ТОВ «Бабаївськ-Інвест» укладений договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№ I-VII, IIIa, Va,цокольного поверху №№ 5а, 5б,, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9,10,11,12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, ХІV-XVI, ХХ, 2-го поверху №№ 43-46, 46б, 49-53, 53а, ХХІ, ХХІІ в літ. А-2 загальною площею 1495, 9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04.12.2011 року ТОВ «Конекс-Трейд» зареєструвало право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

20.11.2015 року на підставі договору купівлі-продажу № 4849 ТОВ «Конекс-Трейд» відчужило вищевказаний об'єкт іпотеки на користь відповідача ОСОБА_1, який 20.11.2015 року зареєстрував право власності на нього.

Позивач вважав, що обтяження спірного майна іпотекою за договором іпотеки від 21.12.2007 року зберігається та має першочерговість внаслідок скасування постанови Господарського суду Харківської області від 17.08.2011 року по справі № 5023/5991/11 про визнання ОСОБА_2 банкрутом як незаконної. А тому на відповідача ОСОБА_1 поширюються відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» статус іпотекодавця за іпотечним кредитним договором від 21.12.2007 року, враховуючи, що до нього перейшло право власності на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права та невірно застосовано норми матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин не застосовується ст. 23 Закону України від 05.06.2003 №898-ІV «Про іпотеку» і особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, не набуває статус іпотекодавця на тих умовах, що існували до переходу до ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки, та не має всіх прав та обов'язків за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Крім того, вказує на неправомірність судового рішення в частині втрати предметом іпотеки, статусу іпотеки та набуття статус ліквідаційної маси на підставі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також зазначає, що іпотечне майно реалізовано та кошті від його продажу від покупця ТОВ «Конекс Трейд» і рамках ліквідаційної процедури отримані позивачем.

Зауважує, що посилання суду на правову позицію, зазначену в Постанові Верховного суду України від 17.12.2017 року по справі № 334/11939/14-ц, є неправомірним та не може застосовуватись до даної справи, оскільки кошти отримані від реалізації предмету іпотеки зараховані в рахунок погашення заборгованості позичальника.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначає, що позивач з 22.02.2011 року і по 04.12.2011 року жодного разу не здійснив перевірку документально і фактично наявність, розмір, стан і умови збереження та цільового використання предмета іпотеки, хоча на початку року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості.

Також вказує, що став добросовісним набувачем на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень (а не предмету іпотеки) з ТОВ "Конекс-Трейд" вже наприкінці 2015 року, а саме 20.11.2015 року. На час посвідчення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 20.11.2015 року, жодних перепон, у вигляді будь-яких заборон на відчуження приміщень, не було, договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 13.10.2011 року недійсним не визнано.

Крім того, посилається на наявність низки судових рішень, різних інстанцій, якими встановлено певні факти щодо вказаних нежитлових приміщень, а також стосовно позичальника ОСОБА_2

В судовому засіданні представник позивача Кураксіна О.І. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення, підтримав доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася , повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважність причин неявки суд не сповістила.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного майна та не може нести цивільно-правової відповідальності за невиконання ОСОБА_2 основного зобов'язання перед ПАТ КБ «Приватбанк». Вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки наслідок припинення Постановою Вищого Господарського суду України від 10 квітня 2012 року справи про банкрутство ФОП ОСОБА_2 є передчасними, оскільки вони мають бути похідними від визнання недійсними результатів торгів продажу спірного майна та, відповідно, укладених за результатами цих торгів договорів купівлі-продажу, та не можуть обмежувати право відповідача на набуте та оформлене у встановлений законом спосіб нерухоме майно. Повторне отримання коштів від реалізації одного ж й того майна, яке буде відбуватися у разі задоволення позовних вимог, суд вважав безпідставними.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, 21 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 56/A-07, відповідно до якого, банк надав позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки на строк з 21.12.2007 року по 20.12.2012 року включно в рамках програми мікрокредитування у розмірі 420 000 доларів США на придбання нерухомості зі сплатою відсотків в розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом щомісяця в період сплати (п. 1.1-1.3, 4.1 Договору).

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати 18 числа кожного місяця позичальник повинен надавати Банку кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді.

Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту, відсотків і винагороди в порядку і терміни згідно з умовами кредитного договору, що передбачено п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11.

Згідно з п. 4.3 договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 32% на рік від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 6.1 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого кредиту, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за котрий виплачувалась пеня.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором № 56/A-07, від 21.12.2007 року ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав своєчасно та належним чином, надавши позичальникові грошові кошти, що підтверджується випискою за рахунком.

У свою чергу, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 56/A-07 від 21.12.2007 року ОСОБА_2 належним чином не виконує.

Відповідно ч.2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № 56/A-07, від 21.12.2007 року станом на 03.04.2017 року має заборгованість в розмірі 2 418 929,65 доларів США, що за курсом 27,0217450 відповідно до повідомлення НБУ від 03.04.2017 року становить 65 363 700,18 грн., яка складається з наступного:

- 311 275,02 доларів США (еквівалент 8 411 194,22 грн.) - заборгованість за кредитом;

- 765 387,00 доларів США (еквівалент 20 682 092,34 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 342 267,63 доларів США (еквівалент 36 270 413,62 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 05.09.2011 року по справі № 2-1000/11, яке набуло чинності, встановлено факт укладання кредитного договору № 56/A-07 від 21.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2, а отже обставини укладання кредитного договору, видачі кредитних коштів та невиконання ОСОБА_2 умов Договору не потребують доказуванню, в розумінні процесуального Закону.

Відповідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 56/A-07 від 21.12.2007 року, 21.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки (реєстраційний номер 3891), згідно з яким ОСОБА_2 передала в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№І-VII, IIIа, Vа; цокольного поверху №№ 5а, 5б, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9, 10, 11, 12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, XIV-XVI, XX; 2-го поверху №№ 43-46, 46а, 46б, 49-53, 53а, XXI, XXII в літ А-2 загальною прощею 1495,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно зяким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права і обов'язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом.

Частиною п'ятою ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Як убачається з кредитного договору строк його дії - до 20.12.2012 року, при цьому закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Згідно з п. 2.3.9 кредитного договору, банк має право стягнути кредит до настання дати, зазначеної в п. 1.3, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно при настанні умов, передбачених п. 2.3.3 (зокрема порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами цієї угоди).

Відповідно до п.п. 18.8.1-18.8.3, 18.6 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання іпотекодавцем якого-небудь із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Стаття 526 ЦК України закріплює загальні умови виконання зобов'язання: "Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності цих вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться."

Частиною 1 ст. 625 ЦК України закріплено правило за яким боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 592 ЦК України, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави, у випадках, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

13 жовтня 2011 року між арбітражним керуючим Тоцькою Катериною Миколаївною, яка діяла від імені ОСОБА_2 в процедурі банкрутства та ТОВ «Бабаївськ-Інвест» укладений договір купівлі-продажу предмету іпотеки, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№ I-VII, IIIa, Va,цокольного поверху №№ 5а, 5б, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9,10,11,12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, ХІV-XVI, ХХ, 2-го поверху №№ 43-46, 46б, 49-53, 53а, ХХІ, ХХІІ в літ. А-2 загальною площею 1495, 9 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

04.12.2011 року ТОВ «Конекс-Трейд» зареєструвало право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

20.11.2015 року ТОВ "Конекс-Трейд" на підставі договору купівлі-продажу р. № 4849 відчужило Предмет іпотеки площею 1492,90 кв.м. на користь ОСОБА_1, який 20.11.2015 року зареєстрував право власності на вказаний об'єкт, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 3 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до ч. 1, 2, ст. 26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку держаної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

У разі скасування незаконного судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст. 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набуло законної сили.

Відтак договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Ухвалення судом рішення по справі № 5023/5991/11 про скасування обтяжень нерухомого майна банкрута та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності обтяження спірного нерухомого майна іпотекою на час його відчуження у процесі ліквідації іпотекодавця, таке обтяження є чинним з моменту його первинної реєстрації в цьому реєстрі.

Тому, обтяження майна іпотекою, за договором іпотеки від 21.12.2007 року, зберігається та має першочерговість, внаслідок скасування Постанови господарського суду Харківської області від 17.08.2011 року по справі № 5023/5991/11 про визнання ОСОБА_2 банкрутом як незаконної. А тому на ОСОБА_1 поширюється відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечним договором від 21.12.2007 року, враховуючи, що до нього перейшло право власності на нежитлові приміщення, які є предметом іпотеки.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду України в Постанові від 13 квітня 2016 року по справі № 6-2467цс15; в Постанові від 23 березня 2016 року по справі № 3-137гс16; в Постанові від 26.10.2016 року по справі № 761/39393/14-ц.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведенності.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Висновки не відповідають обставинам справи, а також суд першої інстанції порушив та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати апеляційний суд розподіляє у відповідності до вимог ст.ст.141, 142, 265, п.п. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України.

АТ КБ "ПриватБанк" при звернені до суду з позовом сплатив судовий збір у розмірі 1600 грн., та за подання апеляційної скарги у розмірі 2400 грн., що підтверджується оригіналами документів, які містяться в матеріалах справи (а.с. 5, а.с.185). Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03 липня 2018 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення підвалу №№І-VII, IIIа, Vа; цокольного поверху №№ 5а, 5б, 5а, 6, 7, 8а, 8б, 9, 10, 11, 12, 12а, ІХ, ІХб, ІХв, ІХг, Ха, Хб, Х, ХІа; 1-го поверху №№ 11-18, 18а, 18б, 19, 19а, 20, 31-38, 38а, 39-42, 42а, 21, 21а, 21б, 21в, XIV-XVI, XX; 2-го поверху №№ 43-46, 46а, 46б, 49-53, 53а, XXI, XXII в літ А-2 загальною прощею 1495,9 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 21.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Тетяною Володимирівною і зареєстрованого в реєстрі № 3891, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 56/А-07 від 21 грудня 2007 року в розмірі 2 418 929,65 доларів США, що за курсом 27,0217450 відповідно до повідомлення НБУ від 03.04.2017 року становить 65 363 700,18 грн., яка складається з наступного: 311275,02 доларів США (еквівалент 8411194,22 грн.) - заборгованість за кредитом; 765 387,00 доларів США (еквівалент 20 682 092,34 грн.) - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 342 267,63 доларів США (еквівалент 36 270 413,62 грн.) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; шляхом продажу Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» будь-якій особі з правом укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом, за початковою ціною предмету іпотеки на рівні, не нижче за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна на час його відчуження, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також надання Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" всіх інших повноважень, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина