ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/79/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" щодо договору лізингу,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов щодо розірвання договору лізингу та зобов"язання вчинити дії по поверненню коштів.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не вказано номеру засобу зв"язку позивача; надана копія вимоги до відповідача позивачем не підписана і обгрунтування цього відсутнє (щодо наявності спору між сторонами); не сплачено у повному обсязі судовий збір, розмір якого визначено згідно з Законом України "Про судовий збір" в сумі 640 грн. за позовні вимоги майнового та немайнового характеру; надані додатки у виді копій квитанції щодо сплати вказаних спірних коштів читаються не в повному обсязі і обгрунтування цього відсутнє.

Враховуючи викладене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримав 08 грудня 2017 року (згідно з розпискою у рекомендованому листі).

До Дарницького районного суду м. Києва поштою надійшов дублікат квитанції від 11.08.2017 року щодо сплати лише частини судового збору в сумі 640 грн., проте позивач не усунув вказані недоліки, не сплатив вказаний судовий збір у повному обсязі.

Так, відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), проте судовий збір не сплачено за кожну з вищевказаних двох окремих позовних вимог немайнового характеру (зазначених у позові під №1 та №2 відповідно) у вищевказаному, зазначеному судом розмірі за кожну.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позовну заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: