Дата документу 28.11.2018 Справа № 332/738/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/738/18 Головуючий у 1 інстанції Марченко Н.В.
Провадження № 22-ц/807/173/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення сум компенсації втрати доходів, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення сум компенсації втрати доходів, виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який уточнив в процесі розгляду справи.

В позові зазначено, що з 27.12.1988 року по 25.04.2012 року працював у Відокремленому структурному підрозділі «Вагонне депо Запоріжжя - Ліве» Державного Підприємства «Придніпровська залізниця», правонаступником якого наразі є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» .У день звільнення, виплата заробітної плати у повному обсязі здійснена не була.

Остаточний рахунок у сумі 7175,90 грн. (без вирахування податків) було здійснено 26.02.2018 року на підставі судового рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2017 року, що набрало законної сили 05.12.2017 року.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути середній заробіток з 25.04.2012 року по 25.02.2018 року включно в сумі 264798,54 грн.

Крім того, просив стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою виплати розрахунку при звільненні, яка відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» мала бути виплачена відповідачем відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством в сумі 7370,94 грн..

Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця», на користь ОСОБА_3, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 25.04.2012 року по 25.02.2018 включно у сумі 264798,54 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3, компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із порушенням строку їх виплати у сумі 7 370 (сім тисяч триста сімдесят) грн. 94 коп.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» судовий збір на користь держави 2721,69 грн.

Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3, понесені ним на момент розгляду справи судові витрати в сумі 2000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 27.12.1988 року по 25.04.2012 року працював у Відокремленому структурному підрозділі «Вагонне депо Запоріжжя - Ліве» Державного Підприємства «Придніпровська залізниця», правонаступником якого наразі є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

У день звільнення, ОСОБА_3 виплата заробітної плати у повному обсязі здійснена не була.

Остаточний рахунок у сумі 7175,90 грн. (без вирахування податків) було здійснено 26.02.2018 року на підставі судового рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2017 року, що набрало законної сили 05.12.2017 року.

Відповідно до ст.ст. 47, 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У порушення вказаної норми, у день звільнення, ОСОБА_3 виплата заробітної плати у повному обсязі здійснена не була.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 25.04.2012 по 25.02.2018 включно, що складає 1503 робочих дні.

Згідно наданої довідки середньоденний розмір заробітної плати позивача складає 176,18 грн. на день. Таким чином за період з 25.04.2012 по 25.02.2018 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 264798,54 грн.

Пунктами 20, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Таким чином позивачем не пропущено строку звернення до суду з даним позовом.

Крім того, ОСОБА_3 має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою виплати розрахунку при звільненні, яка відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» мала бути виплачена відповідачем відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, визначеному чинним законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Порядок та підстави компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати регулюється Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», з метою реалізації якого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Судова колегія погоджується з розміром компенсації, визначеної судом першої інстанції, яка розраховується з суми 5 776,60 грн. (сума 7 175.90 грн. за вирахуванням 18% податку на доходи фізичних осіб та військового збору 1,5%) та із застосуванням коефіцієнту 1,276 обчисленого із індексів інфляції з червня 2012 року по грудень 2017 року, який застосовується до заборгованості по заробітній платі яка виникла в квітні 2012 року, та виплачена в січні 2018 року.

Таким чином, судом обґрунтовано визначено розмір компенсації у розмірі 7 370,94грн. (5 776,60 * 1,276).

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, невірним застосуванням судом норм трудового законодавства, про відсутність підстав для задоволення позову зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: