Провадження № 2/734/1391/18 Справа № 734/3977/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 грудня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іванюка Т.І.,

при секретарі - Дідовець М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

у суд із позовною заявою про визнання особи такою, що втратив право на користування житловим приміщенням звернулася ОСОБА_1 у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 64 по вул. Свято-Миколаївська в смт. Козелець Чернігівської області. Вимоги позивач мотивує тим, що є власником вищевказаного житлового будинку. У даному будинку крім неї зареєстрований відповідач ОСОБА_2. Однак останній з 2005 року не проживає за місцем реєстрації та не зберігає там свої особисті речі, тому втратив право на користування даним житловим приміщенням.

У судове засідання позивач не зявилася, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6590331 від 24.02.2005 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 64 по вул. Журавльова в смт.Козелець Чернігівської області. Підставою реєстрації права власності є свідоцтва про право на спадщину р.109 від 14.02.2005 року державного нотаріусу Козелецької державної нотаріальної контори;

згідно до довідки виконавчого комітету Козелецької селищної ради №3339 від 10.10.2018 року ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Журавльова), 64 та має наступний склад сімї онук ОСОБА_2;

згідно акту 10.10.2018 року, складеного комісією у складі депутата Козелецької селищної ради ОСОБА_3 та сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою смт. Козелець вул. Свято-Миколаївська, 64 ОСОБА_2 не проживає з 03.11.2005 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованим і підлягає задоволенню із наступних підстав:

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач, який не є власником будинку за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Свято-Миколаївська (Журавльова), №64 згідно акту обстеження не проживає у ньому з 03.11.2005 року, тому позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується, враховуючи відповідну заяву останнього.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 109, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 64 по вул. Свято-Миколаївська в смт. Козелець Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя