Справа № 645/2853/18
Провадження № 2/645/1690/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді: Шарка О.П..

за участю секретаря судового засідання Христенко А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської області, про позбавлення батьківських прав,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської області, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що в період з 2001 року по 2007 рік вона разом з відповідачем проживала однією сім'єю, без реєстрації шлюбу. Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя у них з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Після припинення фактичних шлюбних відносин їх дочка залишилася проживати разом з позивачем та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. З того моменту, як відповідач покинув їх сім'ю, він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, взагалі не цікавиться її долею, життям, не відвідує її вдома, в школі, не забирає до себе додому, не проводить з нею свята та відпустки, не вітає з Днем народження або іншими святами тощо. Жодної участі відповідач у вихованні доньки не бере та не має бажання з нею бачитись, матеріально не підтримує взагалі всі роки з припинення їх відносин, він просто відмовився займатись її вихованням. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Грошові кошти на життєво важливі потреби дитини відповідач не надавав та не надає по даний час. Він проживає із дочкою за адресою: АДРЕСА_1. Позивач має хороші житлово-побутові умови, вона повністю утримує дитину самостійно, займається її вихованням та навчанням, придбаваю необхідний одяг, взуття та інші речі, необхідні для гармонійного розвитку здібностей доньки, ним створені всі необхідні умови для нормального інтелектуального розвитку дитини, життя та навчання. У дочки є окрема кімната та місце для занять, вона впродовж багатьох років відвідує платні курси з вивчення німецької мови та інших окремих дисциплін. На неодноразові прохання до відповідача про спілкування з донькою не призвели до бажаного результату, у нього є інша сім'я і донька його не цікавить.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, при цьому зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду пояснення на позовну заяву, в яких визнала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи надані позивачем аргументи та докази на їх підтвердження, суд відзначає, що відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у фактично шлюбних відносинах, від яких у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 20 квітня 2018 року, видане Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 20 квітня 2018 року).

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач з донькою не спілкується, не підтримує з нею жодного зв'язку, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не цікавиться станом здоров'я, розвитком, успіхами у навчанні.

Згідно інформації відносно родини ОСОБА_3, наданого Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступеня №98 від 16.05.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в Харківській загальноосвітньою школою І-ІІІ ступеня №98 з 1 вересня 2007 року, в період навчання інтереси дівчини при спілкуванні з вчителями представляла мати ОСОБА_1, яка відвідувала батьківські збори. Батько дитини за весь час навчання доньки не відвідував навчальний заклад з приводу навчання та розвитку своєї доньки, в батьківських зборах не брав участі.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов'язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало висновок № 349 від 29.05.2018 року, яким вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки батько систематично протягом тривалого часу без поважних причин не виконує батьківські обов'язки, позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст.12, 13, 81, 128, 141, 258,259,261, 263-265, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської області, про позбавлення батьківських прав

- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: