Справа № 286/3682/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Невмержицького С. С.

з секретарем Аврамчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу ОСОБА_1 до Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою і просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» с. Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч сімдесят дев»ять гривень, який належав померлій 21.09.1997 року ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248529, виданого Овруцькою районною державною адміністрацією Житомирської області від 18 листопада 1997 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 21 квітня 1997 року за №136, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19 липня 2001 року за №523 в 1/3 частці мотивуючи тим, що ОСОБА_2 померла 21.09.1997 року. Спадкоємцем якої був її син та батько позивача ОСОБА_3, який фактично спадщину прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер 12.11.2014 року. Після смерті батька він прийняв спадщину за законом, однак оформити її не може, оскільки не може довести факт родинних відносин між ОСОБА_3 та його матір»ю ОСОБА_2, крім того, правовстановлюючий документи на належне спадкодавцю (ОСОБА_2К.) майно (сертифікат на право на земельну частку (пай), був виданий 18 листопада 1997 року, не за життя, а після її смерті, відтак позивач не в змозі нотаріально оформити належну йому спадщину, тому просить позов задовольнити та визнати за ним право власності на спірне спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з'явився, але в заяві просить справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, на виклик до суду не з'явився, але надав лист про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 12 листопада 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-ТП №248450 (а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч сімдесят дев»ять гривень, яка належала померлій 21 вересня 1997 року ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248529, після смерті якої спадщину за заповітом прийняв ОСОБА_3, але юридично не оформив своїх спадкових прав, оскільки помер 12.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №076776 від 23.09.1997 року (а.с.6), копією сертифіката серії ЖТ №0248529 (а.с.7).

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач є сином ОСОБА_3 і являється спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ТП №429039 і в установлений законом строк прийняв спадщину, так як проживав та був зареєстрований з померлим на день його смерті, що підтверджується довідкою виданою Комунальним підприємством «ГАРНЕ МІСТО» від 27.01.2017 року за №1031 (а.с.12).

З постанови державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 15.03.2017 року №592/02-31 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно прийняв в 1/3 частці спадщину після померлого 12.11.2014 року батька ОСОБА_3, так як проживав та був зареєстрованим з померлим на день його смерті, однак, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/3 частці на право на земельну частку (пай), оскільки ним не доведено факт родинних відносин між ОСОБА_3 та його матір»ю ОСОБА_2, так як у його свідоцтві про народження мати вказана як «ОСОБА_5 Константин», а у свідоцтві про смерть «Дрозденко Марія Костянтинівна» крім того, правовстановлюючий документи на належне спадкодавцю (ОСОБА_2К.) майно (сертифікат на право на земельну частку (пай), був виданий 18 листопада 1997 року, не за життя, а після її смерті.

Крім нього спадкоємцями кожен в 1/3 частці є дружина померлого ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 (а.с.13).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 02.10.2017 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3, який помер 12.11.2014 року та ОСОБА_2, померлою 21.09.1997 року, а саме, що вони перебували в родинних відносинах як син та мати. (а.с.16).

З повідомлення державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_4 від 30.11.2017 року за №1936/01-16 вбачається, що після померлого 12.11.2014 року ОСОБА_3, спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до ДНК не зверталися (а.с.24).

З повідомлення державного нотаріуса Овруцької державної нотаріальної контори Житомирської області ОСОБА_4 від 30.11.2017 року за №1945/01-16 вбачається, що після померлої 21.09.1997 року ОСОБА_2 заведена спадкова справа №118/1998 року у зв»язку з подачею заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_3 (а.с.25).

Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14 лютого 1992 р. N 2114-XII майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності.

Статтею 9 ч. 2 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство" визначено, що пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Як зазначено в ст.23 Закону вищим органом самоврядування колективного підприємства є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства управляє правління. Повноваження загальних зборів і правління визначаються статутом підприємства.

Сертифікат на про право власності на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248529 на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на ім»я ОСОБА_2 виданий 18.11.1997 року, тобто після смерті останньої.

Тобто, до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 ввійшло і її право на земельну частку (пай) яка належала їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248529, правовстановлюючі документи на яку були видані після смерті ОСОБА_2

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3, в 1/3 частці.

Позивач сплатив судовий збір в сумі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.4,9,81,206,211,247,263-265,268,272-273,354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/3 частку земельної частки (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Черепин Черепинської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю п»ять тисяч сімдесят дев»ять гривень, яка належала померлій 21 вересня 1997 року ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0248529, виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 18 листопада 1997 року, на підставі рішення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області від 21 квітня 1997 року за №136, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 19 липня 2001 року за №523, успадковану після смерті ОСОБА_3, померлого 12.11.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_8