Справа № 263/7206/17
Провадження № 2/263/1647/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, треті особи: ОСОБА_5, виконавчий комітет Маріупольської міської ради, Департамент служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради,
В С Т А Н О В И В :
Позивач 14.06.2017 року звернувся до суду з даним позовом, уточненим в ході його розгляду, вказуючи, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 3 листопада 2004 року. Крім нього в зазначеній квартирі, зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2 та його сини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які з жовтня 2013 року і по теперішній час за вказаною адресою не проживають, їх особисті речі там не перебувають, зобов'язання з утримання будинку не виконують. При цьому, 27 вересня 2016 року він одружився з ОСОБА_5, та перебуваючи у шлюбі, на ім'я ОСОБА_5 вони спільно придбали у власність двокімнатну квартиру №244, яка знаходиться за адресою: м Харків, АДРЕСА_2. На підставі викладеного просить визнати за неповнолітніми - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2, та визнати ОСОБА_2 та синів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3. При цьому, зауважує, що ОСОБА_6 згодна на визнання за його дітьми від попереднього шлюбу права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2.
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 та Служба у справах дітей Дзержинського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, були задоволені, визнано ОСОБА_2 Анатоліївну15.08.1971 року народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, визнано за неповнолітніми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, 11.10.2006 народження, право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2, та право реєстрації у ньому.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 17 квітня 2018 року скасоване вказане заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.10.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 та Служба у справах дітей Дзержинського району управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, а також призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26 червня 2018 року позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, виконавчий комітет Маріупольської міської ради, Департамент служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради в частині визнати за неповнолітніми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, 11.10.2006 народження, право реєстрації у жилому приміщенні, розташованому за адресою: м Харків, АДРЕСА_2, залишені без розгляду.
Позивач та його представники в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляду справи за їх відсутності, задоволенням заявлених вимог.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, від відповідачки ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява з проханням про розгляд справи за її відсутності, а також заява від 28.04.2018 року у якій просила прийняти до уваги той факт, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває справа за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні дітей та спілкування з ними, рішення по якій на даний час не прийнято. Вважає, що ОСОБА_1, отримавши право реєстрації дітей у належній йому квартирі, буде мати доказову базу по вказаній справі, та це може негативно вплинути на дітей.
Представник виконавчого комітету Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, надавши суду заяву з проханням про розгляду справи за його відсутності, з урахуванням законних прав та інтересів дітей.
Представник Департаменту служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляду справи за його відсутності.
Третя особа ОСОБА_5 судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляду справи за її відсутності та не запереченням проти задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.10.2013 року шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований 07 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя, актовий запис № 1000, був розірваний.
Від шлюбу сторони мають двох синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НО №100095 від 24.10.2006 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-НО №334710 від 19.04.2010 року.
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.12.2004 року за № 5717981, ОСОБА_1 був власником квартири за адресою: м Маріуполь, АДРЕСА_5 на підставі договору дарування від 3 листопада 2004 року за № 9-2016.
В той же час, в матеріалах цивільної справи мається витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якого двокімнатна квартира АДРЕСА_6, на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2018 року на праві приватної власності належить 1/1 частка ОСОБА_7
Відповідно до акту, складеного ТОВ «Житло-25» 07.06.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: м Маріуполь, АДРЕСА_5, проте не мешкає за вказаною адресою з жовтня 2013 року.
Згідно свідоцтво про шлюб серії I-BЛ №297876, 27 вересня 2016 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління територіального управління юстиції Харківської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено шлюб, про що складено актовий запис №2346, після реєстрація якого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка.
Перебуваючи у вказаному шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9, ОСОБА_5 придбала у власність двокімнатну квартиру №244, яка знаходиться за адресою: м Харків, пр. Перемоги, д.66-д.
Згідно ст.60 СК України, яка діє на даний час, яка передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина 1); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина 2).
При цьому, відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Враховуючи, що квартира №244, яка знаходиться за адресою: м Харків, пр. Перемоги, д.66-д, була придбана ОСОБА_5 у період шлюбу з ОСОБА_1 за спільні грошові кошти, то вона належить останнім на праві спільної сумісної власності, а тому ОСОБА_1 має рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, зокрема щодо визнання за його неповнолітніми дітьми.
Крім того, ОСОБА_1 зареєстрованій в цій квартирі та проти визнання права користування вказаним житлом за його дітьми не заперечує його дружина ОСОБА_5 то ж є усі законні підстави для визнання за неповнолітніми: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2.
Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Згідно ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона не користується ним без поважних причин більше ніж шість місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Разом з цим, статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.
Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України під час розгляду справи № 6-158цс14.
Враховуючи вищенаведені норми законодавства та конкретні обставини справи, вбачається, що як ОСОБА_2, так і неповнолітні: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, оскільки останні понад встановленого законодавством строку не мешкають у вказаному приміщенні, на даний час ОСОБА_2 не є членом сімї ОСОБА_1 та взагалі право власності останнього на вказану квартиру є припиненим.
Відповідно до ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом.
У відповідності до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Таким чином неповнолітнім: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, 11.10.2006 народження, належить право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 259, 263-265, ЦПК України, ст.ст. 15, 391,405 ЦК України, ст.ст.71, 72 ЖК України,
В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, діючої у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, треті особи: ОСОБА_5, виконавчий комітет Маріупольської міської ради, Департамент служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 Анатоліївну15.08.1971року народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, 11.10.2006 народження, такими, що втратили користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати за неповнолітніми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, 11.10.2006 народження, право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м Харків, АДРЕСА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області.
Суддя Н.В. Хараджа