Номер провадження: 22-ц/785/2964/18
Номер справи місцевого суду: 523/7658/16-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Справа № 523/7658/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Аліної С.С. 08 липня 2016 рокуо 10 годині 08 хвилині в м. Одесі,

встановила:

У травні 2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у сумі - 10 000,00 грн..

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_5 вона перебувала в зареєстрованому 11.10.2003 р. шлюбі. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2014 р. шлюб розірвано. Від шлюбу є діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні.

Відповідач не надає постійної матеріальної допомоги на утримання дітей. За період з 01.02.2015 р. по 30.05.2016 р. вона понесла витрати на лікування дітей у розмірі - 3 263,62 грн..

30.10.2015 р. доньці ОСОБА_7 було зроблено операцію, за проведення якої вона сплатила - 4 320,00 грн..

За відвідування сином ОСОБА_6 центру дошкільної освіти «Вундеркінд» у період з 01.09.2016 р. по 30.05.2016 р. нею сплачено - 4 500,00 грн..

Загалом сума додаткових витрат, понесених нею за період з 01.02.2015 р. по 30.05.2016 р. становить - 12083,62 грн..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі - 10 000,00 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 11.10.2003 р. знаходилися в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6). Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.03.2014 р. шлюб розірвано (а. с.7).

Від шлюбу народилися діти - донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9, 10).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.02.2015 р. стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - 650,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - 27.09.2022 р.. На утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі - 650,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.11.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_5. включно.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі - 2 500 грн. (а. с. 8 - 10).

Відповідно до медичних документів неповнолітні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, періодично знаходилися на лікуванні з 01.02.2015 р. по 30.05.2016 р., на лікування було витрачено - 3 263,62 грн. (а. с. 11 - 30).

Відповідно до довідок стоматологічного кабінету «ВіДіДент», 30.10.2015 р. неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, було проведено оперативне лікування стоматолога, вартість якого склала у розмірі - 4 320,00 грн. (а. с. 31 - 33).

Відповідно до квитанцій за навчання неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в центрі дошкільної освіти «Вундеркінд» за період з 01.09.2016 р. по 30.05.2016 р. сплачено - 4 500,00 грн. (а. с. 34 - 36).

Відповідно до довідки Центру зайнятості Суворовського району від 07.06.2016 р. ОСОБА_5 на обліку як безробітний не перебуває (а. с. 58).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, 04.10.2014 р. ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_9, про що Відділом РАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 1662 (а. с. 61).

Відповідно до квитанцій та довідки ОСОБА_5 оплатив на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі - 27 100,00 грн. (а. с. 37, 54 - 57).

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що батько дітей має можливість нести додаткові витрати на дітей, пов'язані з їх лікуванням та навчанням (а. с. 110 - 113).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.12.2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2016 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.11.2017 р. касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 07.12.2016 р. скасовано. Справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала касаційного суду мотивована тим, обов'язок утримувати дитину покладається на обох батьків. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, покладаючи обов'язок нести додаткові витрати в розмірі - 10 000,00 грн., із понесених позивачем витрат у розмірі - 12 083,00 грн., не встановив та не зазначив у судовому рішенні обставин, ураховуючи які здійснено такий розподіл між батьками (а. с. 170 - 171 зворотня сторона).

При новому розгляді колегією суддів з'ясовано, що ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 вказує, що придбання ліків не підтверджено призначенням лікарів. Позивачка не узгоджувала з ним відвідування сином дитячого центру освіти. Не підтверджено необхідність проведення операції доньці. Не враховане його матеріальне становище.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Позивачка письмових заперечень на апеляційну скаргу при першому апеляційному перегляді рішення, письмового відзиву при новому апеляційному перегляді не надала. У судовому засіданні вважала необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Підтримала викладені в позові обґрунтування.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення додаткових витрат з батька, який є платоспроможним їх сплатити. Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 185 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом першої інстанції доказів правильно встановлені вищевказані факти та відповідні їм правовідносини. Доводи відповідача не спростовують висновків суду.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що позивачка не узгоджувала з ним відвідування сином дитячого центру освіти. Не підтверджено необхідність проведення операції доньці. Не враховане його матеріальне становище.

Проведення доньці операції підтверджується довідками стоматологічного кабінету «ВіДіДент» (а. с. 31 - 33). Витрати на навчання сина підтверджуються квитанціями (а. с. 34 - 36). Відповідач на обліку як безробітний не перебуває (а. с. 58).

Між сторонами виникли правовідносини з участі батьків у додаткових витратах на дитину.

За правилами, передбаченими ст. 185 СК України, той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Оскільки беззаперечно встановлено, що позивачка понесла додаткові витрати на проведення операції доньці, навчання сина, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача цих додаткових витрат.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на придбання ліків та визначення розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача. Цього висновку суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта щодо покладення обов'язку з утримання дитини на обох батьків, не підтвердження придбання ліків призначенням лікаря є обґрунтованими.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Матеріали справи не містять доказів того, що придбання ліків було необхідним у зв'язку з особливими обставинами, пов'язаними з хворобою.

Таким чином, визначений судом першої інстанції розмір додаткових витрат на дітей необхідно змінити.

Понесені позивачкою додаткові витрати на проведення операції доньці у розмірі - 4 320,00 грн. та на відвідування сином центру дошкільної освіти у розмірі - 4 500,00 грн., разом у сумі - 8 820,00 грн., колегія суддів вважає додатковими витратами, пов'язаними із хворобою доньки та розвитком сина. Половина вказаної суми становить - 4 410,00 грн.. Разом з тим, враховуючи щоденні хвилювання позивачки за стан здоров'я дітей, їх навчання, транспортні витрати на відвідування установ, колегія суддів вважає доцільним частково відійти від принципу рівності батьків у додаткових витратах на дитину та стягнути з батька додаткові витрати у розмірі - 5 000,00 грн..

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, тільки в частині визначення суми додаткових витрат, які підлягають стягненню з нього.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, чинного на час перегляду рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового визначення розміру додаткових витрат, які необхідно стягнути з відповідача, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5- задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2016 року- змінити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_5 (НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користьОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою - АДРЕСА_1) додаткові витрати на утримання дітей у сумі - 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова