АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 756/1831/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4746/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спонукання укласти договір купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року,

встановив:

у лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що 11 жовтня 2004 року ухвалою Оболонського районного суду м.Києва було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в порядку забезпечення позову ОСОБА_4, до його дружини ОСОБА_5 та зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, вказана квартира належала подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому заходи забезпечення позову мають бути скасовані, а арешт з квартири знято.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року заяву було задоволено, скасовано заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 154 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду заяви, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права та з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, ОСОБА_3 посилався на те, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2004 року було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в порядку забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про спонукання укласти договір купіль-продажу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Заявник зазначав, що він є чоловіком відповідача у даній справі ОСОБА_5 та квартира, на яку було накладено арешт, належить подружжю на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, її правоздатність у момент смерті припинилась, а тому арешт, який накладено на квартиру, порушує його права, яку власника.

Частиною 6 ст. 154 ЦПК України у редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали, визначено право суду одночасно з ухваленням судового рішення про відмову у задоволенні позову, закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову, а також встановлено, що заходи забезпечення позову діють до набрання таким судовим рішенням законної сили.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 квітня 2005 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 167 400 грн. на користь ОСОБА_4 Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25 липня 2005 року вказане рішення було скасовано в частині задоволених вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 83 700 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

Також матеріали справи свідчать про те, що постановою державного виконавця від 03 березня 2014 року виконавче провадження було зупинено у зв'язку зі смертю боржника - ОСОБА_5, оскільки правовідносини, які склались між сторонами виконавчого провадження, допускають правонаступництво.

Разом з тим, заявником при зверненні до суду з заявою не було надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався. Матеріали справи не містять доказів про смерть ОСОБА_5 та інформації щодо її спадкоємців. Крім того, заявником не було надано доказів належності квартири, на яку було накладено арешт, йому на праві спільної сумісної власності, а також не вказано, ким було прийнято спадщину після померлої.

Судом першої інстанції вказані обставини враховано не було та безпідставно скасовано заходи забезпечення позову без дослідження матеріалів справи. Також судом не було враховано, що скасування заходів забезпечення позову шляхом зняття арешту з квартири, тоді як заявник посилався на те, що йому належить лише ? її частина , може порушити права інших осіб, зокрема ОСОБА_4, оскільки рішення суду про стягнення заборгованості на її користь виконано не було.

Крім того, процесуальним законом не передбачено звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову особою, яка не брала участі у справі.

Право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту визначено ч. 1 ст. 59 закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було задоволено заяву про скасування заходів забезпечення позову із порушенням норм процесуального права за неповно з'ясованих обставин, а тому ухвалу слід скасувати, а у задоволенні заяви - відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 08 лютого 2017 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 04 червня 2018 року.

Головуючий

Судді