Справа № 585/1741/18
Номер провадження 2/585/740/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючої судді - Євлах О.О., за участю секретаря Безручко О.П., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили по даній справі. Вимоги позову мотивує тим, що 03 вересня 2017 року померла його бабуся ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем першої черги після смерті баби є його мати ОСОБА_2 та її рідний брат ОСОБА_3 Нещодавно його мати ОСОБА_2 звернулася в нотаріальну контору з приводу оформлення спадкових прав після смерті матері,- ОСОБА_4, де від нотаріуса дізналася, що існує заповіт на його ім»я. В подальшому його мати знайшла в бабусиних речах заповіт, складений на його користь. У даний час він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4, де дізнався, що у зв»язку із тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, йому необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення йому додаткового строку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Додав, що йому не було відомо про те, що баба склала заповіт на його ім»я. Вперше про це він дізнався від матері на початку 2018 року. Ніяких повідомлень від органів місцевого самоврядування, - сільської ради чи від нотаріуса про існування заповіту складеного його бабою на його імя, не отримував.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечувала, визнала його в повному обсязі. Зазначила, що вона проживала із матірю на момент її смерті, доглядала її, оскільки мати останні три роки до смерті була прикута до ліжка. Вважається такою, що прийняла спадщину, однак звернувшись до нотаріуса за її оформленням дізналася про існування заповіту на імя позивача, який їй доводиться сином, а померлій ОСОБА_4 - онуком. Вважає, що оскільки її мати все заповіла онуку, ще в 2010 році, то її волю необхідно виконати. Стосовно брата,- ОСОБА_3, то коли мати запитувала у нього, чи він її догляне, то він відмовився і заявляв їй, що на спадщину не претендує.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував. В судовому засіданні та письмових поясненнях зазначив, що згідно з нормами чинного законодавства право на спадщину у позивача виникло в день смерті його матері ОСОБА_4, тобто 03 вересня 2017 року і з цього часу протягом шести місяців він повинен був подати до нотаріальної контори заяву, яка б свідчила про його бажання прийняти спадщину. Але позивач цього не зробив і як поважність причин пропуску звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою він посилається на те, що не знав про існування заповіту на нього, що не відповідає дійсності. Так, відповідач по справі - його сестра ОСОБА_2 на момент смерті спадкодавиці проживала разом з останньою і їй було відомо про всі дії, в тому числі, і про складання заповіту їх матір»ю на користь ОСОБА_1 Крім того, позивач є сином ОСОБА_2 і вона не могла не розповісти йому про те, що на нього складено заповіт. ОСОБА_4 неодноразово складала заповіт, постійно змінюючи спадкоємців. Кожного разу заповіт складався і посвідчувався секретарем сільської ради, на території якої вона проживала. Під час поховання матері їх родина обговорювала її останній заповіт і вони, в тому числі, і позивач у справі, ОСОБА_1, знали, що саме він є спадкоємцем його матері за заповітом на все належне їй майно. Саме тому відповідачка не зверталася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, так саме як і не звертався до нотаріуса і він, вважаючи, що ОСОБА_1 прийматиме спадщину після смерті ОСОБА_4 за заповітом. Вважаючи, що його племінник має намір оформити спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4, він на спадщину не претендував і відповідно заяви про прийняття спадщини не подавав. Але тепер, коли йому відомо, що спадкоємець за заповітом вчасно не скористався своїм правом, а пропустив строк звернення до нотаріальної контори, він вважає, що він на рівні з позивачем має право звернутись з питанням оформлення спадщини після смерті своєї матері, що було ним зроблено. Він має намір звернутися до суду із позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що позов ОСОБА_1 необґрунтований, обставини, викладені ним у позовній заяві в частині поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, не відповідають дійсності, тобто не є поважними, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Встановлено, що 01 вересня 2010 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем Гришинської сільської ради Роменського району, яким все своє майно, з чого б воно не складалося, заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-БП № 286328, 03 вересня 2017 року в с. Бацмани, Роменського району, Сумської області померла ОСОБА_4 (а. с.5).

Згідно копій державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 3, 876 га, розташована на території Гришинської сільської ради Роменського району (а. с. 9).

Згідно довідки Гришинської сільської ради Роменського району, встановлено, що ОСОБА_4, яка померла 03 вересня 2017 року склала заповіт, посвідчений від імені ОСОБА_4 у виконавчому комітеті Гришинської сільської ради Роменського району 01 вересня 2010 року за реєстровим № 52, який не змінювався і не відмінявся (а. с. 8).

Згідно довідки Малобубнівської сільської ради Роменського району, що видається у зв»язку з оформленням спадкових прав №19 від 25.04.2018 року спадкоємцем на все майно за заповітом після смерті ОСОБА_4 являється ОСОБА_1; інших неповнолітніх та непрацездатних спадкоємців немає; заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчим комітетом Малобубнівської сільської ради не посвідчувався; ОСОБА_4 на час смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_2, зять ОСОБА_5, онук ОСОБА_6, онука ОСОБА_7 (а. с. 7).

Згідно довідки Малобубнівської сільської ради Роменського району, що видається у зв»язку з оформленням спадкових прав №23 від 25.05.2018 року спадкоємцем на все майно після смерті ОСОБА_4 являється ОСОБА_2, яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в с. Бацмани, Роменського району по вул. Перемоги, 20; інші спадкоємці : онук ОСОБА_1, син ОСОБА_3; заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчим комітетом Малобубнівської сільської ради не посвідчувався; ОСОБА_4 на час смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка ОСОБА_2, зять ОСОБА_5, онук ОСОБА_6, онука ОСОБА_7 (а. с. 40).

Згідно постанови приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу ОСОБА_8 № 257/01-16 від 02.05.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв»язку з відсутністю факту прийняття спадщини (а. с. 10).

З огляду на викладене, поважність причини пропуску позивачем строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 є необізнаність про існування заповіту на його ім»я, про існування якого він дізнався лише у квітні 2018 року від спадкоємця першої черги за законом ОСОБА_2А, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4; раніше такої інформації ні від органів місцевого самоврядування, ні від нотаріуса він не отримував, в звязку з чим позивач своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-1320цс/17 від 23 серпня 2017 року.

Стосовно доводів, викладених у поясненнях третьої особи про те, що позивачу було відомо про наявність заповіту, і що він умисно не скористався своїм правом на прийняття спадщини, не підтверджено належними та допустимими доказами, а є припущеннями, які судом відкидаються. Стосовно того, що відповідач ОСОБА_2 не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки знала про наявність заповіту на імя її сина, - позивача по справі, є надуманими, оскільки остання вважається такою, що прийняла спадщину за законом, так як момент смерті ОСОБА_4 проживала з нею за адресою: с. Бацмани, Роменського району по вул. Перемоги, 20. Та обставина, що спадкодавиця ОСОБА_4 неодноразово змінювала заповіт і про це всім було відомо, як то зазначено в поясненнях третьої особи, в черговий раз доводить, що позивачу достеменно не могло бути відомо про існуванні заповіту саме на його ім»я, а тому без повідомлення сільської ради про наявність такого, ним з поважних причин пропущено строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2, яка прийняла спадщину, визнала позов і таке визнання не порушує права третьої особи, оскільки він спадщини не прийняв і у своїх поясненнях зазначив, що зробив це умисно, оскільки знав, що його мати склала заповіт не на його імя.

Враховуючи викладене, оскільки жодного повідомлення від органів місцевого самоврядування чи від нотаріуса про те, що ОСОБА_4 склала заповіт на його імя, позивач не отримував, а доводи третьої особи про нібито обговорення на похороні ОСОБА_4 наявності заповіту на ім»я позивача, нічим не підтверджено і заперечується позивачем та відповідачем, а відповідач, яка прийняла спадщину за законом після померлої ОСОБА_4, позов визнала, то суд вважає, що порушене право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволення його позову і визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. ст. 1235, 1236, 1262, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 34, 81, 141, ч. 3 ст. 200, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 03 вересня 2017 року в с. Бацмани, Роменського району, Сумської області, терміном в два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області в порядку та у строки, встановлені ст.ст.352-354 ЦПК України, з особливостями, визначеними розділом 13 ЦПК України.

Учасники, які не були присутні в судовому засіданні мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 червня 2018 року.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_9