Справа № 510/2233/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.18 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, після смерті бабусі ОСОБА_3. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом, у встановлений законодавством строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак прийняла її в порядку ст. 1268 ч. 3 ЦК України, інший спадкоємець за заповітом відмовився від спадщини на її користь. Пізніше, 15.12.2016 р., позивачка звернулась до державної нотаріальної контори за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Позивачка у підготовче судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, помер - ІНФОРМАЦІЯ_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, померла - ІНФОРМАЦІЯ_2; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2, батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_5; копія свідоцтва про укладенню шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_5»; копія свідоцтва про народження ОСОБА_11., батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_9; копія свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 13.05.2007 р., згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2007 р., згідно якого квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, власник - ОСОБА_5; копія заповіту від 29.06.2008 р., згідно якого ОСОБА_5 все своє майно заповіла сину ОСОБА_2; копія заяви ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини за заповітом на користь доньки ОСОБА_1 ВІД 17.01.2014 р.; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_11»; звіт ПП «Експерт - центр «Авант» про проведення незалежної оцінки вартості однокімнатної квартири АДРЕСА_1, вартість складає - 58390 грн.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 13.05.2007 р.

Під час життя ОСОБА_3 склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно заповіла синові ОСОБА_2, який є відповідачем по справі. 17.01.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини за заповітом на користь доньки ОСОБА_1, яка є онукою спадкодавця та позивачкою по справі. Таким чином спадкоємство здійснюється за законом.

ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки вона проживала із бабусею однією сім'єю з 2007 р., тобто більше п'яти років до відкриття спадщини. Позивачка здійснювала догляд за бабусею, вона знаходилась на її утриманні, сплачувала комунальні платежі, ці обставини підтверджуються протоколом допиту ОСОБА_12, який знаходиться в матеріалах справи.

15.12.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після смерті бабусі, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інший спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, що підтверджується заявою, яка міститься в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Позивачка разом із спадкодавцем проживала однією сім'єю більше п'яти років, вона доглядала за бабусею, здійснювала оплату комунальних платежів, тому суд вважає факт спільного проживання позивачки з ОСОБА_3. однією сім'єю протягом останніх п'ять років, встановленим, оскільки від цього залежить виникнення у позивачки права на спадкування за законом як спадкоємця четвертої черги. Іншим шляхом, окрім судового, встановити цей факт, не можливо.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Факт спільного проживання спадкодавця та позивачки протягом останніх п'яти років підтверджується протоколом опиту ОСОБА_12 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за

наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про

встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз'яснено, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За змістом ч.1, ч. 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 оскільки проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини та має право на спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2, спадщину не прийняв, відмовився від неї на користь позивачки, що підтверджується заявою про відмові від прийняття спадщини від 17.01.2014 р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємцем четвертої черги за законом (ст. 1264 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом постійно поживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадщина до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, спадкоємець за заповітом відмовився від спадщини на користь позивачки.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1233, 1268, ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 38,80 кв. м., допоміжною площею 21,20 кв. м., житловою площею 17,60 кв. .м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін