ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Чернівці

Справа №724/1521/17

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2017 року, (головуючий у 1-й інстанції Єфтеньєв О.Г.),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в особі Львівської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 7 квітня 2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 012/356464/0201117, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 377000 грн. з кінцевим терміном повернення до 7 квітня 2017 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 012/356464/0201117/П1 від 7 квітня 2014 року, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань боржником.

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/9/18 Категорія 27

Позичальник належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 83 888 грн 94 коп., з яких: 16965 грн штрафних санкцій за невиконання позичальником п. 6.1 договору в частині неподання до банку фінансової звітності за 2015 рік; 49010 грн штрафних санкцій за невиконання п.6.1 договору в частині неподання довідок про обороти за 4 кв. 2015 року, 1, 2, 3 квартали 2016 року; 7540 грн штрафних санкцій за невиконання позичальником п.3.4 договору; 10373 грн 94 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами.

Просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кредитну заборгованість на загальну суму 83 888 грн 94 коп., врахувавши солідарність стягнення заборгованості із позичальника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та судовий збір в розмірі 1258 грн 33 коп.

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у сумі 83888 грн 94 коп., врахувавши солідарність стягнення заборгованості із позичальника фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за кредитним договором № 012/356464/0201117 від 07.04.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у розмірі 1258 грн 33 коп.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 3 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що позивач не надав жодних доказів порушення позичальником умов кредитного договору, штрафні санкції застосовані до позичальника за неподання фінансової звітності є незаконними та безпідставними, суд не звернув уваги на те, що згідно п. 5.9 договору позичальник надав право кредитору здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в розмірі сум належних до сплати, в тому числі пені, штрафів, неустойки. Оскільки на рахунках позичальника були в наявності кошти у розмірі, необхідному для погашення платежів за кредитним договором, банк мав можливість своєчасно і в повному обсязі списати кошти в рахунок погашення зобов'язань за договором.

Факт сплати позичальником усіх належних платежів за кредитним договором підтверджується виданою позичальнику довідкою банку, в якій зазначено про відсутність будь-якої заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 5 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 березня 2018 року, стягнуто з ФОП ОСОБА_3 поручителем якого він є, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та сплату відсотків за користування кредитом. У решті позовних вимог банку відмовлено.

11 квітня 2018 року позичальник повністю погасив перед банком усю суму заборгованості, що згідно вимог ст. 543 ЦК України є підставою для припинення його обов'язку перед кредитором.

В апеляційній скарзі просить скасувати заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте з таким висновком повністю погодитися не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 7 квітня 2014 між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 012/356464/0201117, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 377000 грн з кінцевим терміном повернення до 7 квітня 2017 року (а.с. 12-19).

7 квітня 2014 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №012/356464/0201117/П1, відповідно до якого поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у випадку невиконання взятих на себе зобов'язань боржником (а.с. 17-20).

ОСОБА_3 належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку станом на 21.08.2017 року складається з: 16965 грн штрафу за невиконання позичальником п.6.1 договору в частині неподання до банку фінансової звітності за період 2015 рік; 49010 грн штрафу за невиконання позичальником п.6.1 договору в частині надання довідок про обороти за 4 кв. 2015 року, 1, 2, 3 квартали 2016 року; 7540 грн штрафу за невиконання позичальником п.3.4 договору, яким передбачено, що обов'язок позичальника протягом 3 місяців від дати укладення договору забезпечити надходження грошових коштів на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора, у розмірі 100% від сукупного обсягу безготівкових надходжень грошових коштів по всіх наявних поточних рахунках позичальника та підтримувати зазначений показник до повного виконання позичальником зобов'язань до договору; 10373 грн 94 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами.

21.08.2017 на адресу відповідача була направлена претензія №140/5/5/474 про погашення ним штрафних санкцій та пені, нарахованих на підставі пунктів 11.2.1 та 11.2.3 кредитного договору (а.с. 20).

Претензія отримана ОСОБА_2 23.08.2017, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору, позичальник - фізична особа-підприємець зобов'язаний самостійно подавати кредитору документи, які підтверджують його фінансовий стан - звіт суб'єкта малого підприємництва фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку або декларацію про одержані доходи для фізичної особи-підприємця, що надавалися до державних органів в строки, визначені законодавством України для системи оподаткування, на якій перебуває позичальник, протягом 10 календарних днів з дати подання таких документів. Також, позичальник зобов'язаний самостійно надавати кредитору не пізніше 25 числа місяця після закінчення відповідного звітного кварталу інформацію про рух коштів по всіх поточних рахунках у формі довідки, або виписки банку по рахунках, копії експортних контрактів (за наявності), інформацію про заборгованість по кредитах, отримані гарантії, відкриті акредитиви, авальовані векселі та укладені договори факторингу в інших банках та/або фінансових установах.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору, позичальник протягом 3 місяців від дати укладення договору, зобов'язаний забезпечити надходження грошових коштів на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора, у розмірі 100% від сукупного обсягу безготівкових надходжень грошових коштів по всіх наявних поточних рахунках позичальника та підтримувати зазначений показник до повного виконання позичальником зобов'язань до договору

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 6), станом на квітень 2017 позичальник повністю погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Вказана інформація також підтверджується довідкою від 6.06.2017 №Д5-В-41/135 (а.с.53), відповідно до якої станом на 19.04.2017 у позичальника відсутня прострочена заборгованість за кредитом та відсотками, а також будь-яка інша заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_3 надав докази виконання ним зобов'язань згідно п. 6.1 та п.3.4 кредитного договору, а саме: на підтвердження виконання умов п.6.1 кредитного договору надав банку податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, яку отримано банком 12.02.2016 та податкову декларацію за 2016 рік, яку отримано банком 16.02.2017 року; на підтвердження виконання умов п.6.1 кредитного договору надав банку інформацію про наявні поточні рахунки в банківських/фінансових установах, рух коштів по таких рахунках та діючі кредити за 4 квартал 2015 року та 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року; на підтвердження виконання умов п.3.4 кредитного договору надав банку довідки, якими повідомив про відкриття рахунку в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та про відсутність інших поточних/карткових рахунків. Вказані довідки були отримані банком та стосуються 4 кварталу 2015 року, а також 1, 2, 3, 4 кварталів 2016 року (а.с. 86-97).

Судом першої інстанції не враховано вказані обставини справи та неправомірно стягнуто з відповідача 73515 грн. штрафних санкцій, а тому рішення суду в цій часині підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 10373 грн 94 коп. пені за прострочення грошових зобов'язань за кредитним договором, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за договором (в т.ч. здійснити погашення кредиту, сплатити проценти, комісії штрафи, пені, неустойку та інші платежі) в порядку, визначеному договором.

Згідно п.п. 11.2, 11.2.1 кредитного договору, позичальник, на вимогу кредитора, сплачує останньому за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за договором - пеню, в відсотках річних від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та сплату відсотків за користування кредитними коштами банк нарахував пеню в розмірі 10373 грн 94 коп. за період з 30.05.2014 року по 13.04.2017 року.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про відсутність будь-якої заборгованості позичальника перед банком, що підтверджується довідкою, й, відповідно, непогашеної пені, оскільки наявність цієї довідки не може позбавити права банку нарахувати пеню у порядку, передбаченому чинним законодавством та договором.

Таким чином, вимога про стягнення з відповідача як поручителя боржника пені за несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом є правомірною та обґрунтованою на момент пред'явлення позову.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Чернівецької області від 5 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 ьерезня 2018 року стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_3 та поручителя ТОВ «Ласунка Плюс» 10373 грн 94 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 76-83).

Зазначена сума боргу повністю погашена боржником, що підтверджується платіжним дорученням №1865 від 11 квітня 2018 року (а.с. 117).

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне постанову суду в частині стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором в сумі 10373 грн 94 коп. не приводити до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 10 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням вимог процесуального закону про взаємозалік витрат зі публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1920 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 8 грудня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 16965 гривень штрафних санкцій за невиконання позичальником п. 6.1 договору в частині неподання до банку фінансової звітності за 2015 рік; 49010 гривень штрафних санкцій за невиконання п.6.1 договору в частині неподання довідок про обороти за 4 кв. 2015 року, 1, 2, 3 квартали 2016 року; 7540 гривень штрафних санкцій за невиконання позичальником п.3.4 договору скасувати.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

У решті рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» 10373 гривні 94 копійки пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором залишити без змін.

Розподіл судових витрат змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_2 судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1920 гривень.

Постанову суду в частині стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором в сумі 10373 гривні 94 копійки не приводити до виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: