Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/5818/18
Провадження № 2/644/2106/18
Справа № 644/5818/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Матвієвської Г.В.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 міської Ради та ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю та про визнання права власності в порядку спадкування за законом, просила встановити факт проживання однією сімєю з ОСОБА_7 з січня 2011 року по день її смерті 21 червня 2016 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ( колишня вулиця 3-го Інтернаціонала) в місті Харкові в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, померлої 21.06.2016 року, обґрунтовуючи його тими обставинами, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 ( колишня вулиця 3-го Інтернаціонала) в місті Харкові зареєстровано за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про право власності від 02.01.1997 року, виданого Органом приватизації житлового фонду ВАТ « ОСОБА_4 тракторний завод» на ? частини та свідоцтва про право власності від 15.04.2000 року, виданого 4 ХДНК за № 1-651 на ? частки зазначеної квартири. Позивач зазначає, що 21 червня 2016 року померла ОСОБА_7, з якою вони проживали з початку 2011 року в квартирі АДРЕСА_1 ( колишня вулиця 3-го Інтернаціонала) в місті Харкові, мали спільний бюджет, вели сумісне господарство, брали участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували стан квартири, необхідний для проживання, робили поточний ремонт, покупали ліки, продукти харчування. Позивачка стверджує, що переїхала до ОСОБА_7 та стала з нею проживати однією сімєю за її проханням, оскільки сама не мала ані чоловіка, ані дітей . Позивач стверджує, що і на теперішній час вона дбає про квартиру, несе витрати по сплаті комунальних послуг та після смерті ОСОБА_7 звернулася у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач звертає увагу, що у ОСОБА_7 є дочка ОСОБА_6, з останньою у померлої були погані стосунки та зі своєю матірю вона не проживала, звязків не підтримувала, зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, вона підтверджує та не заперечує того, що ОСОБА_2 на протязі тривалого часу, а саме більш ніж пять років проживала з ОСОБА_7 однією сімєю, опікувалася нею, надавала всіляку допомогу й 22.12.2016 року звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_8 та повідомила нотаріуса про те, що від прийняття спадщини вона відмовляється на користь спадкоємця 4 черги ОСОБА_2. Таким чином, позивач вважає себе спадкоємцем 4 черги за законом після смерті ОСОБА_7, як особа, яка мешкала разом із спадкодавцем пять років до смерті та вела з ним спільне господарство, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено з підстав ненадання документу на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково повідомили, що ОСОБА_2 проживала однією сімєю з ОСОБА_7, померлою 21 червня 2016 року, спільно, у квартирі останньої з січня 2011 року, як бабуся та онука, були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки, інших спадкоємців немає, бо дочка спадкодавиці відмовилася від спадщини на користь позивачки, яка іншої сімї немає.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце його проведення повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву, якою вказані позовні вимоги позивача ОСОБА_2 визнає повністю, заперечень проти фактичних обставин та доводів, викладених у позові, не має, просить справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської Ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивач має реєстрацію постійного місця проживання за іншою адресою, встановлення зазначеного факту впливає на права ХМР щодо визнання спадщини відумерлою, не надано доказів того, хто саме сплачував за квартиру після смерті спадкодавця ОСОБА_7, доказів на підтвердження наявності права власності у спадкодавця на спадкове майно, доказів відсутності реєстрації шлюбу у позивача та спадкодавця в період з 2011-2016 роки, доказів факту проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачем не доведено факт сумісного проживання зі спадкодавцем однією сімєю, а саме ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, витрат в інтересах сімї.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла 21.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ № 543656, виданим 21.06.2016 року ОСОБА_4 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. ОСОБА_7 на праві приватної власності мала квартиру АДРЕСА_1 ( колишня вулиця 3-го Інтернаціонала) в місті Харкові, загальною площею 55,6 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02.01.1997 року, виданим Органом приватизації житлового фонду ВАТ « ОСОБА_4 тракторний завод» та зареєстрованим ДКП « ОСОБА_4 міське бюро технічної інвентаризації» 03.01.1997 року за р.№ 27209 ( ? частина) та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 4 ХДНК 15.04.2000 року за р.№ 1-651, спадкова справа № 203/2000 року, реєстраційне посвідчення КП «ОСОБА_4 міське бюро технічної інвентаризації» від 17.05.2000 року, р. № В-2943 ( ? частина). Чоловік ОСОБА_7, ОСОБА_9, помер 15.09.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 199674, виданим ХМВРАГС 16.09.1999 року, колишній її шлюб з ОСОБА_10 було розірвано 15.01.1992 року за актовим записом № 32 ВЗАЦС Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова, свідоцтво ІІ-ВЛ № 463989, її донька, ОСОБА_6 до спадкової справи № 11/2016 року надала заяву № 59 приватному нотаріусу ХМНО Харківської області ОСОБА_8 про відмову від спадщини після ОСОБА_7, померлої 21.06.2016 року, на користь спадкоємця 4-ої черги ОСОБА_2 та такою заявою стверджує, що остання на протязі тривалого часу проживала з її матірю однією сімєю, опікувалася нею, надавала всіляку допомогу та інших, передбачених законом, спадкоємців немає.

ОСОБА_2 та ОСОБА_7, померла 21.06.2016 року, хоча й не є кровними рідними, але мешкали однією родиною, як бабуся та онука, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ОСОБА_2 постійно проживала у цій квартирі ОСОБА_7, тобто з січня 2011 року по час смерті останньої 21.06.2016 року, вони проживали спільно, мали спільний побут, спільний бюджет, взаємні права та обовязки членів вказаної родини, що підтверджується наданими позивачем доказами сплати комунальних послуг за квартиру ( а.с. 13-16) за її твердженнями зі спільного бюджету вказаних осіб, сімейним фото, дослідженими в судовому засіданні копіями матеріалів спадкової справи № 11/2016 після смерті ОСОБА_7, померлої 21.06.2016 року у місті Харкові, які містять перелічені вище документи та заяви та підтверджують викладені позивачем обставини, крім того доводять факт відсутності інших спадкоємців, які б заявляли про своє право на вказану спадщину, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків позивача ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є друзями їх родини з постійним спілкуванням, щодо тих обставин, що їм достеменно відомо спосіб та стиль життя цієї родини , де бабуся ОСОБА_7 та онука ОСОБА_2, які проживали спільно, мали спільний побут, взаємні права та обовязки членів однієї родини, взаємну повагу та опіку, допомогу і так відбувалося до моменту смерті бабусі, та їм навіть на думку не спадало, що ОСОБА_7 не є рідною по крові бабусею ОСОБА_2 Так, свідок ОСОБА_11 показала суду, що познайомилася з ОСОБА_2 з 2011 року, коли остання звернулася до неї за допомогою, як до медика , з проханням робити її бабусі медичні призначення, уколи та з 2011 року по 2015 рік вона постійно, приблизно 2 рази на день приїздила до них додому та вважала їх бабусею та онукою, бачила як вони вели спільний побут та взаємно допомагали один одному, похованням померлої бабусі також займалася позивач; свідок ОСОБА_12 показав суду, що він навчався з позивачем в одній школі, де вчителькою була ОСОБА_7, йому відомо й він особисто бачив, що останні з 2011 року по 2016 рік проживали спільним побутом, спільний бюджет мали, спільно харчувалися, покупали продукти, робили поточні ремонти, в нього склалося враження, що особи проживали саме не «під однією кришею», а як родина : в одній квартирі, харчувалися спільно, слідкувала за здоровям ОСОБА_7 саме ОСОБА_2 та ОСОБА_7 йому була відверта та неодноразово висловлювала своє задоволення від проживання з ОСОБА_2; свідок ОСОБА_13 показав суду, що він був впевнений у тому, що ОСОБА_2 проживала зі своєю рідною бабусею, він ходив до них кожного місяця і в 2014, і в 2015 році вечорами, бачив, що вони вели спальний побут, проживали спільно в квартирі ОСОБА_7 та мали взаємні права та обовязки.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки .

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., до спадкоємців четвертої черги належать не тільки жінка ( чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, бо всі обставини, викладені позивачем на підтвердження вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, доведене наданими допустимими та відносними доказами й жодним чином не спростовується відповідачами, а відповідачем ОСОБА_6 навпаки визнаються повністю такі вимоги, інших спадкоємців померла немає, про що засвідчили суду позивач та відповідачі. Позивачем доведено факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем, факт відкриття спадщини та факт прийняття нею спадщини.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 80,81, 265 ЦПК України, ст. ст. 1264, 1268 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю та про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_7 з січня 2011 року по день її смерті 21 червня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 51 по вул. Генерала Момота (раніше 3-го Інтернаціоналу), буд. 17 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Г. В. Матвієвська