Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

при секретарі Струтинська Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Ужгородського міського суду Закарпатської області від 09.08.2010 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідач аліменти не сплачує, що стверджується розрахунком заборгованості №11-947/17 від 01.11.2017 року, виданим Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, згідно з яким заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 45 000.00 грн.

У звязку з невиплатою аліментів на сина та неналежним виконанням відповідачем обовязку по його утриманню, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2017 року в сумі 13540 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що відповідач не має можливості сплатити заборгованість за прострочення сплати аліментів у звязку з незадовільним станом здоровя та скрутним матеріальним становищем.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Ужгородського міського суду Закарпатської області від 09 серпня 2010 року №2-5327/10 шлюб, укладений між позивачем та відповідачем розірвано, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на виховання матері, та стягнуто з ОСОБА_4 на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 28.04.2010 року і до досягнення ним повноліття.

На підставі вказаного рішення 09.08.2010 року був виданий виконавчий лист № 2п-5327/10 та постановою державного виконавця від 13.10.2010 року відкрито виконавче провадження №21888155 з виконання вказаного виконавчого листа.

Загальна заборгованість відповідача по аліментним зобов'язанням визначена державним виконавцем та підтверджується доданими до заяви доказами, а саме довідкою-розрахунком про стан заборгованості по аліментах.

Згідно з Розрахунком заборгованості №11-947/17 від 01.11.2017 року, виданим Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 45 000.00 грн.

Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, доказів на спростування цього відповідачем не надано, тому позивач має право на неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1% за кожен день прострочення платежу.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-300 цс 16 від 16.03.2016 року.

Таким чином загальна сума неустойки (пені) за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2017 року становить 13 540,00 грн., яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з мотивів викладених вище.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2010 року по 01 листопада 2017 року в сумі 13 540 (тринадцять тисяч пятсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 гривень на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя Т.Р. Деметрадзе