Справа № 333/3535/18
Провадження № 2/333/1999/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи: районна адміністрація ЗМР по Комунарському району як орган опіки та піклування, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах, від яких сторони мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стосунки між сторонами не склалися, із часу народження дитини сторони мешкають окремо, син проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні.

Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, не цікавиться його станом здоров'я та розвитком, не відвідує дитину, не виявляє бажання спілкуватися з ним, через що позивач вимушена самостійно піклуватися про дитину, займатися його фізичним, інтелектуальним та духовним розвитком, повністю його утримувати.

Оскільки відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 01 серпня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання.

28 листопада 2018 року ухвалою суду підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, повідомлені своєчасно та належним чином, не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений своєчасно та належним чином, не з'явився, надав нотаріально посвідчену заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування по Комунарському району ЗМР, у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов підтримує в інтересах дитини, на фіксуванні судового процесу не наполягає.

Третя особа - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила, причин його неявки суду не повідомила.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У свідоцтві про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно із довідки - характеристики, виданою головою Долинської сільської ради 04 квітня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Характеризується позитивно, сумлінно виконує материнські обов'язки.

За повідомленням ДНЗ №231 «Малинка», ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, відвідує ДНЗ з 14 вересня 2017 року. За час перебування у садочку дитини зацікавленими особами були бабуся ОСОБА_6 та мати ОСОБА_1

Відповідно до висновку заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 02 грудня 2018 року, встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться фізичним, духовним та психічним розвитком дитини, матеріально не допомагає, зі святами та днем народження дитину не вітає. Зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

15 листопада 2018 року відповідачем ОСОБА_2 надано нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час ухвалення рішення суд враховує положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, проте вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону встановлено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не приймає участі у вихованні дитини, не забезпечує сину достатній життєвий рівень, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, його навчання, підготовку до самостійного життя; не забезпечує всебічний розвиток сина, як особистості.

На підставі викладеного, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Згідно зі ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позов задоволено, то з відповідача на користь позивача відповідного до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути сплачений нею при подачі судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 141, 150, 164 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 247, 280-284, 417 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6. РНОКПП: НОМЕР_1, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, РНОКПП: НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили направити до Хортицького районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва