Справа № 2/331/663/18
№ 331/1807/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2018 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Антоненко М.В.
за участю секретарі Мироненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку, нарахованої індексації за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, -
ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом в якому вказує на те, що з 03.09.2015 р. позивача, на підставі наказу №89-К/ОС від 03.09.2015 p., було прийнято до Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект", на посаду економіста з фінансової роботи 1 категорії.
З 03.11.2015 р. на підставі наказу №111-К/ОС від 02.11.2015р. було продовжено строк строкового трудового договору.
20.11.2015 р. її було звільнено з посади економіста з фінансової роботи 1 категорії за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України на підставі наказу від 20.11.2015 р. №115К/ОС.
За весь період з вересня 2015 р. до 20.11.2015 р. підприємство нараховувало, але не виплатило позивачу заробітну плату, чим порушило її законні права, в наслідок чого у підприємства перед позивачем ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 6434,00 грн.
Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано судові накази про стягнення з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" на суму 6434,00 грн. Судові накази боржником не виконано.
Відповідачем порушено ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи, проводиться у день звільнення.
У разі не виплати, з вини власника або уповноваженого ним органу, звільненому ним працівникові усіх сум, які повинні бути йому виплачені на день його звільнення, згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, роботодавець повинен виплатити цьому працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
У відповідності до вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ч. 5 ст. 95 КЗпП України, також передбачено виплату з урахуванням індексації.
Компенсації підлягають виплати у відповідності до переліку зазначеному у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 та змінами від 31.03.2003 р. №430, 25.01.2012 р. № 35.
А саме: грошові доходи у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців. Компенсація проводиться з урахуванням індексації, що передбачено Інструкцією зі статистики заробітної плати Наказом державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. №5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713.Фактична затримка ДП «ДПІ „Запоріжцивільпроект" виплати заробітної плати на мою користь складає 26 місяців.
Розрахунок суми компенсації «чистої» заробітної плати, своєчасно не виплаченої за період вересень 2015 року по листопад 2015 року складає 6434,00 грн.
Таким чином компенсація за затримку виплати заробітної плати з урахуванням індексації складає 2036,34 грн.
Згідно з п. 1.1 Закону № 889 компенсаційні виплати, що надаються платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму, для цілей обкладення податком з доходів фізичних осіб уключаються до заробітної плати. Отже, компенсація обкладається податком з доходів за правилами оподаткування заробітної плати, а саме:
-ставка з податку з доходів становить 18%;
-сума компенсації враховується при визначенні права працівника на податкову соціальну пільгу;
-при визначенні об'єкта оподаткування нарахована сума компенсації зменшується на суму внесків до фондів соціального страхування в частині утримань. Оскільки сума компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату обкладається податком з доходів і виходить до фонду оплати праці (п.п. 2.2.8 Інструкції № 5), ця виплата є об'єктом для нарахувань та утримань внесків до всіх фондів соціального страхування.
Обкладення виплати військовим збором
Відповідно до п. п. 1.2. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ Виплати без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб є об'єктом оподаткування військовим збором.
Нарахування та утримання збору визначається п. п. 1.3. п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ за ставкою 1,5 % від об'єкта оподаткування. Податковим агентом, відповідальним за нарахування та сплату до бюджету військового збору є відповідач.
Розрахунок суми, яка належить до виплати:
Розрахунок військового збору, який утримується з нарахованої виплати: 2036,34 грн. х 1,5 % = 30,55 грн.
Розрахунок податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати:
- за ставкою 18%: 2036,34 грн. х 18% = 366,55 грн.
Сума індексації за час затримки виплати заробітної плати працівнику при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України після утримання податку з доходів фізичних осіб і військового збору:
Сума до виплати 2036,34 грн. - 30,55 - 366,55 = 1639,24 грн.
Рівень (індекс) інфляції - це показник середнього рівня зміни цін на товари та послуги відносно базисного періоду, який має вираз у відсотках. Згідно зі зробленими підрахунками, за період часу з вересня 2015 року по листопад 2015 року сума заборгованості за невиплачену заробітну плату, з урахуванням індексу інфляції, становить 8073,24 грн.
Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні
Період за який нараховується виплата: з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 p.; Кількість робочих днів в період з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 p.- 335 p. дн.; Період для обчислення середньої заробітної плати : вересень-жовтень 2015 p.;
Заробітна плата нарахована за період вересень-жовтень 2015 p. складає 5075,83 грн.;
Фактично відпрацьованих робочих днів за період вересень-жовтень 2015 p.- 43 p. дн.; Середньоденна заробітна плата складає: 5075,83 грн.: 43 р. дн.= 118,05 грн.
Що стосується стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що під час її звільнення відповідач не забезпечив виплати всіх сум, що належать їй від Державного підприємства "Державний проектний інститут "Запоріжцивільпроект", в день звільнення.
На її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, але у зв'язку з систематичною невиплатою заробітної плати вона не могла забезпечувати їй належного існування.
У зв'язку з постійним хвилюванням, накопиченням фінансових проблем, які все більш і більш обтяжують її життя, ганебно впливають на її здоров'я, стан її погіршується, позивач знаходиться у стані постійного стресу.
Все вищенаведене є значним порушенням її прав відповідачем і призводить до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації її життя.
Розмір завданої позивачу моральної шкоди оцінює в 1 000,00 грн.
Враховуючи вище наведені обставини вважає дії відповідача грубим порушенням норм трудового законодавства, а саме:
-ст. 115 КЗпП України, відповідно до якої заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
-ст. ст. 47, 116 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установ, організації у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити робітника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ст. 117 у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи
міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з
дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень ст. 23 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 117, 237-1 Кодексу. Цим тлумаченням Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Враховуючи те, що після її звільнення і на даний час відповідач не здійснив з позивачем остаточного розрахунку по заробітній платі, своїми діями заподіяв їй моральну шкоду.

На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь суму індексації не виплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 1639,24 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 року у сумі 31835,12 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на її користь моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь держави суму судового збору.

В судовому засіданні від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі..

ДП „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" двічі належним чином було повідомлено про час та місце судового засідання, представник відповідача до суду не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.47 Кодексу Законів про працю, обов'язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності до п.2 Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

У відповідності до п. 3 «Порядку» при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки.

У відповідності до п. 8 «Порядку», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. ( Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановою KMN 1398 ( 1398-99-п) від 30.07.99).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення

трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи

міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був

дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з

дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень ст. 23 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 117, 237-1 Кодексу. Цим тлумаченням Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: копією наказу про прийняття на роботу №89-К/ОС від 03.09.2015 р.; копією наказу про продовження строку трудового договору № 111-К/ОС від 02.11.2015 р.; копією наказу про звільнення з роботи №115 К/ОС від 20.11.2015 р.; копією трудової книжки; копія свідоцтва про народження дитини; копією судового наказу № 2-н/331/1159/15, ЄУН № 331/7368/15-ц від 16.10.2015 року; копією судового наказу № 2-н/331/1229/15, ЄУН №331/8491/15-ц від 24.11.2015 року; копією рішення та виконавчого листа № 2/331/793/2016, справа№331/2814/16-ц від 21.06.2016 року; копією рішення та виконавчого листа № 2/331/1472/2016, справа №331/5959/16-ц від 23.02.2017 року; копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53601899 від 20.03.2017 року; копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53634445 від 23.03.2017 року; копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53540763 від 10.03.2017 року; копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 55649801 від 29.01.2018 року.

Оцінюючи надані позивачем належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог позивача, а саме про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суму індексації не виплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 1639,24 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 року у сумі 31835,12 грн., моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 47, 116, 117 Кодексу Законів про працю, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку, нарахованої індексації за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства „Державний проектний інститут „Запоріжцивільпроект" () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму індексації не виплаченої заробітної плати за період з вересня 2015 року по листопад 2015 року в розмірі 1639,24 грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01.09.2016 р. по 31.12.2017 року у розмірі 31835,12 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн., а всього стягнути 34 474 (тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят чотири) гривні 36 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до ті. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу. ХШ «Перехідні Положення» ЦГІК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: М.В. Антоненко