Справа №551/65/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2018 р. смт. Шишаки

Шишацький районний суд Полтавської області в складі головуючого-судді Рябченка В.В., при секретарі Барабан Ю.С., з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Шишацького районного суду Полтавської області, в смт.Шишаки Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в Шишацький районний суд Полтавської області з позовом до відповідачів з зазначеними позовними вимогами, в обґрунтування яких в позовній заяві вказав, що він являвся приватним підприємцем та мав власну пилораму по розпилу деревини в с. Нижні Яреськи Шишацького району Полтавської області.

З кінця 2013 року по березень 2014 року на пилораму відповідачі привозили деревину, за яку він розраховувався з ними в повному обсязі.

В березні 2014 року відповідачі звернулися до позивача з проханням надати їм грошові кошти наперед, а потім вони привезуть деревину і таким чином розрахуються за борг.

На прохання відповідачів позивач погодився і в період часу з березня по липень 2014 року надав відповідачам в борг 9600 гривень та 90 літрів дизпалива.

В подальшому відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 так і не привезли обіцяну деревину та не повернули борг.

6.01.2015 року відповідач ОСОБА_4 надав позивачу власноручно написану розписку, в якій зазначив, що він дійсно, разом з ОСОБА_2, позичив у позивача грошові кошти в сумі 9600 гривень та 90 літрів дизельного палива та зобовязався повернути половину боргу, ця розписка була написана в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Оскільки відповідачі борг не повертали, позивач, 08.01.2015 року, звернувся з заявою до Шишацького райвідділу поліції, де було відкрито кримінальне провадження № 0000013 за ознаками ч.2 ст. 190 КК України і під час досудового розслідування відповідачі надавали письмові пояснення в яких визнавали борг.

Постановою слідчого Шишацького ВП від 27.01.2015 року вказане кримінальне провадження було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Оскільки на час подання позову до суду відповідачі борг позивачу не повернули, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на його користь загальний борг в сумі 19295,54 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень та витрати за надання правової допомоги в сумі 4500 гривень, посилаючись на вимоги ст.ст. 257,264,625,1050 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача з підстав викладених ним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно у встановленому порядку, відзив на позов не надав, з клопотаннями до суду не звертався, тому суд вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі наявних письмових та інших доказів.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог позивача не визнав, суду пояснив, що ніяких грошових коштів та дизпалива в борг у позивача він не брав, ніяких розписок не писав, в протоколі допиту в якості свідка в матеріалах кримінального провадження він не розписувався.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ознайомившись з матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження № 0000013 від 09.01.2015 року за ознаками ч.2 ст. 190 КК України, перевіривши та оцінивши наявні письмові докази фактичними обставинами справи, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позичкодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( ст.1047 ЦК України)..

В судовому засіданні встановлено і це вбачається з розписки, написаної власноручно позивачу ОСОБА_7 відповідачем ОСОБА_4 16.01.2015 року, що останній зобовязувався повернути половину грошових коштів у сумі 4800 гривень та 45 літрів дизельного палива, які він разом з ОСОБА_2 заборгував ОСОБА_7.

Оскільки на час розгляду справи грошові кошти в сумі 4800 гривень та дизпаливо в кількості 45 літрів відповідачем ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_7 не повернуті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача ОСОБА_4 доведені відповідними та належними доказами, а тому позовні вимоги позивача в цій частині позову підлягають до задоволення з урахування індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, а також підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення половини суми судових витрат по сплаті судового збору та за надання правової допомоги, при цьому суд погоджується з розрахунками позивача.

Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення половини боргу з відповідача ОСОБА_2, то суд вважає що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як не доведені належними та допустимими доказами, сам відповідач ОСОБА_2 категорично заперечував про його причетність до вказаного боргу, про зміст розписки, написаної ОСОБА_4 йому нічого не було відомо, сам він ніяких розписок не писав, у позивача він дійсно деякий час працював по ремонту автомобіля та виготовленню піддонів, показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те,що ОСОБА_2 також отримував кошти та дизпаливо в борг у позивача суд не приймає до уваги так як ці покази не підтверджуються іншими письмовими доказами.

На підставі ст.ст. 16,20,509,526,530,625,1046,1047,1049,1059 ЦК України, керуючись ст.ст. 4,12,13,81,83,89,141,258,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: 36000 АДРЕСА_1, 9647( девять тисяч шістсот сорок сім) гривень 77 копійок, що становить половину загального боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних, 352 ( триста пятдесят дві гривні) 40 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2250 ( дві тисячі двісті пятдесят ) гривень на відшкодування витрат за правову допомогу адвоката, а разом стягнути 12250 ( дванадцять тисяч двісті пятдесят) гривень 17 копійок.

В задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 про стягнення половини боргу та половини суми судових витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у випадку коли сторони були відсутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий, суддя В. В. Рябченко