Справа №461/5312/18
Провадження №2/461/1242/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Городецької Л.М.,

з участю секретаря судового засідання Думича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Квартира №2 у будинку №5 на вулиці Ставропігійській у м.Львові належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності. Зокрема, позивачці належить 3/4 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті бабці ОСОБА_3, а відповідачу 1/4 частка вказаної квартири на підставі заповіту після смерті матері ОСОБА_3 Стверджує, що відповідач подав заяву про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно. Квартира складається із однієї кімнати, житловою площею 26,0 кв.м. та кухні, загальна площа 41,0 кв.м. У цій квартирі зареєстрована та проживає лише вона з дочкою. Оскільки технічно неможливо провести поділ квартири між співвласниками у звязку із тим, що її площа є невеликою, відповідач проживає за межами України, добровільно вирішити поділ квартири не вдалося, просить суд припинити частку відповідача у розмірі 1/4 частини квартири №2 в будинку №5 на вул.Ставропігійській у м.Львові та визнати за нею право власності на цю частку.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 20 липня 2018 року відкрито провадження у справі.

17 вересня 2018 року судом витребувано у Першої Львівської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №656 за 2007 рік, заведеної після смерті ОСОБА_3.

У судове засідання позивач не зявилася, подала клопотання про проведення розгляду справи без її участі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вона не зявилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 3/4 частка квартири №2 у будинку №5 на вулиці Ставропігійській у м.Львові, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом першої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, та зареєстроване в реєстрі за №6-1928 (а.с.4).

Натомість, відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/4 частки вказаної вище квартири, однак він не оформив своє право власності на частку.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників , якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14.

Аналіз ч. 2 ст. 365 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду.

Згідно звіту про оцінку майна №010218-01 від 05 лютого 2018 року (а.с.6) суб'єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5, ринкова вартість 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 станом на 01 лютого 2018 року становить 1 108 000 грн.

Згідно квитанції № 63 від 27.11.2018 року позивачем ОСОБА_1 перераховано на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації 277000 грн.

Вирішуючи спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд виходить з того, що частка відповідача в порівнянні з часткою позивача є незначною, реальний виділ вказаної частки є неможливим, тому припинення її права власності не завдасть істотної шкоди. Отже, враховуючи той факт, що спільне володіння і користування майном між сторонами неможливе, тому наявні підстави, передбачені ст. 365 Цивільного кодексу України, для припинення права власності відповідача на частку за рішенням суду.

Як роз'яснюється у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним.

Визначена у висновку оцінювача від 05.02.2018 року вартість майна, а саме однокімнатної квартири загалною площею 41,0 кв.м., житловою площею 26,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, вартість 1/4 частки в розмірі 277000 грн. підлягає виплаті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому суд приходить до висновку, що право відповідача на належну йому частку слід припинити, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість належної йому 1/4 частини квартири у розмірі 277000 гривень, та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/4 частини квартири. Таке припинення права власності, на думку суду, не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 2770 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 358, 365 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні, задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/4 частку однокімнатної квартири, житловою площею 26,0 кв.м., та кухні, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності 1/4 частку однокімнатної квартири, житловою площею 26,0 кв.м., та кухні, загальною площею 40,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_1 (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (громадянина ОСОБА_6 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ОСОБА_6 Федерації, Ростовська область, смт.Лиховське, вул.Гагаріна, 14/22) в рахунок вартості 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2. грошову компенсацію в сумі 277000 грн. (двісті сімдесят сім тисяч) грн., яка внесена ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації згідно квитанції № 63 від 27.11.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя Л.М.Городецька