Ухвала

Іменем України

30 березня 2018 року

м. Київ

справа № 2-98/06

провадження № 61-9046ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва, третя особа - Міжгалузеве наукове-технічне підприємство «Лана», про відшкодування шкоди працівнику в зв'язку з ушкодженням здоров'я, зобов'язання призначити пенсію, відшкодування моральної шкоди, та за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до міжгалузевого науково-технічного підприємства «Лана», третя особа - ОСОБА_4, про скасування акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2006 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві задоволено.

Скасовано акт за формою Н-1 від 30 листопада 2001 року про нещасний випадок на виробництві.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2006 року скасовано, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві на користь ОСОБА_4 63 670,97 грн.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва нарахувати та сплатити ОСОБА_4 пенсію по інвалідності.

У решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві відмовлено.

У листопаді 2017 року Міжгалузеве наукове-технічне підприємство «Лана» та ОСОБА_4 звернулися до суду із заявою про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року заяву Міжгалузевого науково-технічного підприємства «Лана» та ОСОБА_4

про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року залишено без руху для надання Міжгалузевим науково-технічним підприємством «Лана» доказів сплати судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у задоволенні заяви Міжгалузевого науково-технічного підприємства «Лана» та ОСОБА_4 про роз'яснення рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви щодо роз'яснення рішення.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Однак, дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК Українидо апеляційної скарги, яка оформлена у порушення вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Апеляційний суд залишив заяву про роз'яснення рішення без руху на підставі статті 357 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 271 ЦПК Україниза заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Апеляційний суд правильно зазначив, що роз'ясненню підлягають виключно рішення суду, ухвалені по суті позовних вимог, які набрали законної сили та можуть бути пред'явлені до примусового виконання.

Ухвалою Верховного Суду України від 15 жовтня 2008 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року скасовано, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2006 року залишено в силі.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 березня 2009 року ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2008 року залишено без змін.

Апеляційний суд, застосувавши правильно положення статті 271 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2007 року, яке в подальшому було скасовано ухвалою Верховного Суду України від 15 жовтня 2008 року, не є тим судовим рішенням, яке може бути пред'явлено до виконання, оскільки зазначене рішення скасовано, а в силі залишено рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2006 року.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 грудня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві, Управління Пенсійного фонду України у Печерському районі м. Києва, третя особа - Міжгалузеве наукове-технічне підприємство «Лана», про відшкодування шкоди працівнику в зв'язку з ушкодженням здоров'я, зобов'язання призначити пенсію, відшкодування моральної шкоди, та за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до міжгалузевого науково-технічного підприємства «Лана», третя особа - ОСОБА_4, про скасування акту форми Н-1 про нещасний випадок на виробництві відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник