У Х В А Л А

02 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Біла Церква заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року у справі №357/11170/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення суми позики та штрафу,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми позики та штрафу , суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики від 15 січня 2007 року в сумі 220 000 грн, штраф за невиконання зобовязань за договором позики в сумі 20 000 грн та 1 700 грн судових витрат, всього 241 700 грн / двісті сорок одну тисячу сімсот грн/.

24 січня 2018 року в межах строку, визначеного ст. 284 ЦПК України, до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд вказаного заочного рішення , яка мотивована тим, що відповідач ОСОБА_6 не міг бути присутнім у судовому засіданні 01.12.2017 р. через хворобу та надати докази на спростування вимог позивача ОСОБА_3

В судовому засіданні 15.02.2018 р. при розгляді заяви про перегляд заочного рішення представником відповідача ОСОБА_2 було надано розписку ОСОБА_3, датовану 15.02 2007 р., про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 220 000 грн в рахунок повернення позики по договору від 15.01.2007 р. Копію даної розписки долучено до матеріалів справи / том 2 а.с.167/ Представник відповідача ОСОБА_2 заявила, що саме цей доказ має істотне значення для правильного вирішення справи та повинен бути врахований судом при повторному розгляді даної справи по суті.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти поданої заяви як необґрунтованої . Позивач ОСОБА_3 в суді спростував факт повернення йому ОСОБА_6 позичених коштів та існування розписки від 15.02.2007 р., вважає її підробленою.

При вирішенні даної заяви суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Представником відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 на підтвердження хвороби ОСОБА_6 01.12.2017 р. та неможливість його прибути в судове засідання особисто надано довідку від лікаря / том 2 а.с.174/, що можна вважати неявкою з поважних причин.

В той же час, представник відповідача ОСОБА_2 не з»явилася в судові засідання 17.11.2017 р. та 01.12.2017 р. без поважних причин , тобто, без будь-якого обґрунтування причин неявки, хоча була належним чином повідомлена про день і час судових засідань. Жодних клопотань, заяв чи заперечень від відповідача та чи його представника щодо судових засідань 17.11.2017 р. та 01.12.2017 року до суду не надходило.

Крім підтвердження поважності причин неявки відповідача в судове засідання, необхідною умовою для перегляду ухваленого заочного рішення є посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Так, представник відповідача ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_1 повернув ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 220 000 грн., що підтверджується розпискою від 15 лютого 2007 року, яку вона надала суду 15.02.2018 р / том 2 а.с. 167/

Однак, суд вважає, що розписка від 15.02.2008 р. , на яку посилається представник відповідача ОСОБА_2, має сумнівне походження і не є тим доказом, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, суд зазначає, що провадження у даній цивільній справі було відкрито ще 19 листопада 2008 року і з вказаної дати відповідач чи його представник жодного разу не ґрунтували свої заперечення проти позову відсутністю боргових зобовязань перед позивачем у звязку з фактичним поверненням отриманої у позику грошової суми, що підтверджується розпискою. Більше того, відповідач ОСОБА_1 у листопаді 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 визнав у повному обсязі, в матеріалах справи міститься його заява від 24 листопада 2008 року/ том 1 а.с.8/ В подальшому , ухвалою від 11.12.2008 р. судом була затверджена мирова угода ОСОБА_3 і ОСОБА_6 в процесі виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 24.11.2008 р. / том 1 а.с. 22-23/ Скасуваання рішення суду від 24.11.2008 р. та ухвали від 11.12.2008 р. судом касаційної інстанції мало місце за касаційною скаргою дружини ОСОБА_6 ОСОБА_4 До 15.02.2018 р. факт існування розписки від 15.02.2007 р. відповідачем чи його представником не згадувався.

Таким чином, суд вважає, що підстави для перегляду заочного рішення від 01.12.2017 р., відсутні , заяву представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2017 року у справі №357/11170/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення суми позики та штрафу залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя ОСОБА_8