Номер провадження: 22-ц/785/2103/18
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.

з участю секретаря Бєляєвої А.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

відповідачі - заявник ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року (суддя Тарасов А.В.)

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року, по вказаній справі з відповідачів була стягнута заборгованість в загальному розмірі 2504246,95 грн. Однак, при ознайомленні 09.08.2016 року з матеріалами справи виявилося, що частина вказаної заборгованості вже була стягнута рішенням суду від 09 лютого 2011 року, у зв'язку з чим відповідачка просила суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в частині стягнення пені в розмірі 9 655,27 грн.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримала.

Представник позивача у судовому засіданні надала заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду та просила задовольнити позовну заяву в частині стягнення пені в розмірі 1 965 686,68 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасоване. Ухвалене нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму пені за кредитним договором в розмірі 1965686 грн. 68 коп. за період 01.07.2012 року по 01.07.2013 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що розрахунок позивача, наданий до позовної заяви невірний та не підтверджений жодними доказами, в зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 09.07.2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML-502/081/2007 від 27.12.2007 року в розмірі 313 305,01 доларів США, що всього за курсом НБУ станом на 01.07.2013 року становить 2504246,95 гривень.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором № ML -502/081/2007 від 27.12.2007 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 54210,42 долари США, суми відсотків за користування кредитом в розмірі 13168,57 доларів США, суми пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 245926,02 долари США, в загальному розмірі 2504246,95 гривень.

Ухвалою від 14.07.2014 року внесено виправлення до резолютивної частини рішення суду та зазначено, що вірним є період нарахування пені з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 07.09.2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року в частині вимог до поручителя ОСОБА_3 скасовано, в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судом під час розгляду заяви про перегляд рішення суду були витребувані для огляду матеріали цивільної справи №2-2658/11 та було встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-2658/11 з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № ML-502/081/2007 від 27.12.2007 року в розмірі 559 815,62 гривні. При цьому, в мотивувальній частині рішення зазначено, що заборгованість складається з заборгованості за кредитом в розмірі 54210,42 доларів США, суми відсотків в розмірі 13166,57 доларів США, суми заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3315,49 доларів США, штрафних санкцій в розмірі 525 гривень.

Судом також встановлено, вказана позовна заява була розглянута без участі відповідача ОСОБА_2 та доказів щодо отримання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси матеріали справи не містять. Згідно розписки представника ОСОБА_4, копія вказаного судового рішення отримана лише 09.08.2016 року.

Відхиляючи заперечення позивача, суд зазначав, що факт повідомлення про дату час і місце судового засідання не є тотожнім факту повідомлення про ухвалення заочного рішення, а відтак заявник дійсно дізнався про обставини ухвалення рішення лише 09.08.2016 року.

Згідно належним чином посвідченої копії заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого по справі № 2-2658/11, рішення набрало чинності 22.08.2016 року.

Таким чином, судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси ухваленого по справі № 2-2658/11 та рішенням Приморського районного суду м. Одеси ухваленого по справі № 522/17366/13-ц стягнута заборгованість за кредитним договором № ML-502/081/2007, при цьому розмір та сума заборгованості за кредитом та процентами є тотожною.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, суд скасовуючи рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2014 року у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постановляючи нове рішення яким задовольняючи частково позов та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму пені за кредитним договором в розмірі 1965686 грн. 68 коп. за період 01.07.2012 року по 01.07.2013 року, виходив з того, що заявник дізнався про факт ухвалення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси лише 19.08.2016 року, обставини ухвалення заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси є нововиявленими, а тому наявні підстави для часткового задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду.

Згідно ст. 361 ЦПК України (у редакції 2004 року), рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Суд вірно зазначив, що обставина щодо попереднього стягнення вказаної заборгованості є істотною, оскільки її неврахування призводить до порушення прав відповідача ОСОБА_2 в частині безпідставного стягнення заборгованості за кредитним договором, яка вже була стягнута судом. За вказаних обставин судом встановлена наявність підстав для скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2014 року та ухвалення у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Суд встановив, що факт укладення кредитного договору № ML -502/081/2007 від 27.12.2007 року, наявність заборгованості та вирішення питання щодо сум, які підлягають стягненню, встановлено заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.02.2011 року, яке набрало законної сили 22.08.2016 року, тому дані обставини не потребують додаткового встановлення при розгляді даної справи.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 54210,42 доларів США та відсотках у сумі 13 168,57 доларів США, суд вірно виходив з того, що Банк вже реалізував передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на дострокове стягнення заборгованості, що виключає можливість звернення до суду з аналогічною вимогою повторно.

Вирішуючи питання щодо стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, судом встановлено, що згідно п. 4.1. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочки.

З розрахунку заборгованості, який було надано до позовної заяви, вбачається, що сума пені за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року становить 245 926,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 965 686,68 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2014 року ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення, що переглядається, з якої вбачається, що відповідач вже оскаржувала нарахований розмір нарахованої пені та просила суд скасувати рішення саме в частині стягнення пені в розмірі 1 965 686,68 грн. За наслідками розгляду апеляційної скарги, суд в ухвалі від 11.03.2015 року прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та зазначив, що задовольняючи вимоги про стягнення розміру пені, суд обґрунтовано виходив з умов договору та розрахунку суми.

Ухвала апеляційного суду переглядалась в касаційному порядку та Верховним Судом України, є скасованою лише в частині вимог щодо ОСОБА_3, разом з тим судами не встановлено підстав для скасування рішення в частині стягнення пені з підстав її неправомірного нарахування.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму пені за кредитним договором в розмірі 1965686 грн. 68 коп. за період 01.07.2012 року по 01.07.2013 року.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що розрахунок позивача невірний та не підтверджений жодними доказами, перевищує в 6 разів тіло кредиту та не може розраховуватися у доларах та повинен розраховуватися у гривнях, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п. 4.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити пеню, а з розрахунку заборгованості, вбачається, що сума пені за період з 01.07.2012 року по 01.07.2013 року склала 245 926,02 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 965 686,68 грн., тобто суд стягнув пеню у гривневому еквіваленті на підставі розрахунку заборгованості, що відповідає матеріалам та обставинам справи, а також наданими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення рішення суду, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 29 листопада 2018 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра