Справа №601/1954/15-ц
Провадження № 2/601/3/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого суду ОСОБА_1,

при секретарі Польовій Ж.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу № 601/1954/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне Акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність АТ «Дельта Банк».

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши на одресу суду заяву в якій підтримує позовні вимоги та просить суд їх задоволити. Справу просить слухати у його відсутності.

З позовної заяви вбачається, що відповідно до укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 1901/0608/71-121 від 09.06.2008 року відповідачу надані грошові кошти в розмірі 48 000 доларів США на строк до 09.06.2038 року.

Відповідач зобовязувався погашати кредит та сплачувати відсотки. З метою забезпечення виконання зобов'язання 09.06.2008 року позивач та відповідач уклали договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 надав в іпотеку належне йому майно, а саме трьохкімнатну квартиру № 10, яка знаходиться за адресою: м. Кременець, вул. Горбача, 5 Тернопільської області.

Відповідач не виконує належним чином умови кредитного договору в результаті чого в останнього утворилась заборгованість, яка станом на 28.07.2015 року складає 835 376,46 грн.

А тому представник позивача в позовній заяві просить суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 1901/0608/71-121 від 09.06.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - трьохкімнатну квартиру № 10, яка знаходиться за адресою: м. Кременець, вул. Горбача, 5 Тернопільської області; визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на трьохкімнатну квартиру № 10, яка знаходиться за адресою: м. Кременець, вул. Горбача, 5 Тернопільської області. Загальна площа даної квартири 60,5 кв.м., житлова площа 36,4 кв.м.; вирішити питання стягнення судових витрат з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 та його адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи в їх відсутності. Позовні вимоги не визнають в повному обсязі та просять в задоволені позову відмовити з причин, зазначених в запереченнях та відзиві на позов.

В запереченнях відповідач вказує, що предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підстави договору купівлі продажу. Позивач при вреголювані спору не дотримався умов та порядку, передбаченого Іпотечиним договором та не надав відповідачу можливості на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань. Крім того, на думку відповідача банк вибрав не вірний спосіб захисту своїх прав, який не може бути задоволений в судовому порядку. А тому з цих підстав в задоволенні позову ОСОБА_2 просить суд відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день слухання справи в суді. Причини його неявки суду не відомі.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

09.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1901/0608/71-121, згідно якого відповідачу надані грошові кошти в розмірі 48 000 доларів США на строк до 09.06.2038 року.

25.05.2012року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за переданими та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за № 1306,1307 від 25 травня 2012року, приватним нотаріусом ОСОБА_4Г.).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 1901/0608/71-121 від 09.06.2008 року, відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань.

Відповідно до представленого статуту ПАТ «Дельта Банк», погодженого Печерською районною державною адміністрацією у м. Києві 01.10.2009 року відбулась зміна найменування Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк на Публічне акціонерне товариство, яке є правонаступником всіх прав та обовязків Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк «Дельта».

ВАТ «Сведбанк» виконав свої зобовязання згідно з договором та видав ОСОБА_2 кредит в розмірі 48 000 доларів США.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі, й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору.

Зобовязання не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 28.07.2015 року року складає 835 376,46 грн., з яких: 750 552,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 84 823,50 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1901/0608/71-121 від 09.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладений Іпотечний договір, згідно з умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно трьохкімнатну квартиру № 10, яка знаходиться за адресою: м. Кременець, вул. Горбача, 5 Тернопільської області.

Пунктом 12 договору іпотеки встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя викладене в п п.12.3.1. та 12.3.2. даного договору.

Разом з тим п п.12.3.1. договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачене лише в ст. 335 та 276 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Згідно ст. 392 ЦК України визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Даної правової позиції дотримується Верховний суд України при вирішенні аналогічних відносин у провадженні №6-1851цс15від 30 березня 2016 року.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивачем обрано спосіб захисту права шляхом його (права власності) визнання, саме як власником майна, хоча банк не є власником переданого в іпотеку майна в силу приписів закону. В даних відносинах позивач виступає виключно, як іпотекодержатель. А тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вищенаведенного та керуючись ст.ст. 12, 76-80, 141, 263, 265, 268, 352 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 509, 526, 1046-1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 13 серпня 2018 року.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження, м. Київ, вул. Щорса, 36 «б», 01133, МФО 380236, .

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації м. Кременця, вул. Горбача, 5/10 Тернопільської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України, місце знаходження, вул. Інститутська, 9 м. Київ, 01601, .

Головуючий: