БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/3158/18 провадження № 6/361/136/18
У Х В А Л А

«31» травня 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Телепі Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця Медведєва Олександра Вячеславовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи - ОСОБА_1, стягувач: публічне акціонерне товариство «Сведбанк», заінтересована особа: ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі державного виконавця Медведєва О.В. звернувся до суду із поданням, в якому просить: - винести ухвалу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме квартири АДРЕСА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 39308340 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2/359/100/2013, виданого 21 червня 2013 року Бориспільським районним судом Київської області про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (далі ПАТ «Сведбанк») заборгованості за кредитним договором

№ 1095-Ф від 31 січня 2008 року в сумі 2 737 304 долари США 15 центів, що еквівалентно

21 877 903 грн. 43 коп.

Виконавче провадження № 39308340 з примусового виконання вказаного виконавчого листа відкрито 12 серпня 2013 року. Разом з тим, станом на 21 травня 2018 року судове рішення боржником не виконується. У ході здійснення виконавчого провадження встановлено, що за ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрований обєкт житлової нерухомості, а саме: квартира 361 у будинку

8-б вулиці Красовського у місті Бровари Київської області загальною площею 76,0 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м. Під час виходів державного виконавця доступу до житлового приміщення, що знаходиться за вищевказаною адресою, боржником ОСОБА_1 надано не було, про що складено відповідні акти від 27 грудня 2016 року, 21 березня 2018 року. 20 квітня 2018 року державним виконавцем направлено вимогу про проведення виконавчих дій 10 травня 2018 року о 09 год. 30 хв. щодо опису й арешту майна боржника за адресою АДРЕСА_2. Під час виходу державного виконавця 10 травня 2018 року за вищевказаною адресою доступу до житлового приміщення, боржником ОСОБА_1 надано не було, про що складено відповідний акт державного виконавця. Вважає, що вказані обставини свідчать не тільки про свідоме невиконання боржником ОСОБА_1 рішення суду, що набрало законної сили та законних вимог державного виконавця, але й вжиття боржником заходів, спрямованих на ускладнення та затягування процесу проведення ряду виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження № 39308340.

У судове засідання відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України свого представника не направив, у поданні просив суд розглянути дану справу без участі представника органу державної виконавчої служби за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

21 червня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2013 року видано виконавчий лист у справі

№ 1005/7134/2012 (провадження № 2/359/100/2013) про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1095-Ф від 31 січня 2008 року в сумі 2 737 304 доларів 15 центів США, що еквівалентно 21 877 903 грн. 43 коп.

Вказаний виконавчий лист предявлено до виконання у відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби від 12 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа № 2/359/100/2013 щодо боржника ОСОБА_1 Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника ОСОБА_1 рекомендованим листом та вручена 21 серпня 2013 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановою державного виконавця від 29 вересня 2014 року накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику в межах суми боргу.

У ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем з метою виявлення у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення направлено запити до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління Держземагентства у Київській області, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та місті Києві, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Управління державної автомобільної інспекції. З наданих відповідей встановлено, що за боржником не зареєстровано сільськогосподарську техніку, земельні ділянки, транспортні засоби, пакети акцій емітентів, піднімальні споруди, парові і водогрійні котли, посудини, що працюють під тиском, трубопроводи пари та гарячої води й судна.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна від 21 травня 2018 року й 31 травня

2018 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності б/н від

27 січня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області.

Згідно із інформацією, наданою відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від

31 жовтня 2017 року за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Сергія Москаленка (колишня назва вулиці Красовського), 8-б, квартира 361 ніхто не зареєстрований.

27 грудня 2016 року головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 за дорученням Департаменту ДВС у межах виконавчої групи здійснювала вихід за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Сергія Москаленка,

8-б, квартира 361. Так, згідно із актом державного виконавця двері квартири були зачинені, боржник був відсутній, здійснити опис майна боржника не виявилося можливим.

З акту головного державного виконавця Медведєва О.В. від 21 березня 2018 року встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 (колишня назва вулиця Красовського) у місті Бровари Київської області ніхто не проживає.

20 квітня 2018 року ОСОБА_1 за трьома адресами направлено вимогу державного виконавця щодо проведення виконавчих дій 10 травня 2018 року о 09 год. 00 хв. з опису та арешту майна боржника. Факт направлення боржнику вказаної вимоги підтверджено списком згрупованих рекомендованих відправлень.

Відповідно до акту державного виконавця від 10 травня 2018 року двері квартири АДРЕСА_4 ніхто не відкрив.

Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Разом з тим, стаття 30 Конституції України закріпила принцип недоторканості житла чи іншого володіння особи. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не допускається інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Тому, суд вважає, що надання дозволу про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи є виключним заходом, який може бути застосований в разі неможливості виконання рішення суду іншими примусовими заходами.

Статтею 311 ЦК України передбачено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвали рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння. Підставою для примусового проникнення до житла боржника є невиконання рішення суду боржником у добровільному порядку, ненадання доступу державному виконавцю до житла, у якому може знаходитися його майно та неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

При розгляді даної справи по суті встановлено, що боржник ОСОБА_1 впродовж тривалого часу рішення суду про стягнення заборгованості свідомо не виконує, при цьому їй відомо про наявність судового рішення про стягнення боргу виконавчого провадження, так як

21 серпня 2013 року остання отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.9). У ході проведення виконавчих дій виявлено, що будь-яке інше майно, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутні, що підтверджується вищевказаними відповідями. Таким чином, суду надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність та доцільність у наданні дозволу на примусове входження до майна боржника.

Оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість даного подання та необхідність його задоволення.

Керуючись статтями 260, 439 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

Подання задовольнити.

Надати дозвіл державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 для проведення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин