ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/519/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали за позовом, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості за договором позики, наданої в еквіваленті до доларів США,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не надано документу на підтвердження повноважень ОСОБА_2, який передбачений ст.42 ЦПК України (зокрема щодо повноважень по підписанню позову); не вказано ціни позову; не вказано поштових індексів щодо адреси позивача та відповідача; не вказано номерів засобі зв"язку сторін; обгрунтування та доказів щодо інфляції долару США позивачем не зазначено, проте міститься вимога щодо стягнення інфляційних витрат (індексу інфляції), і обгрунтування цього відсутнє; відсутнє обгрунтування щодо конкретної дати та фінансової установи щодо визначення грошової суми в еквіваленті до суми у доларах США, в тому числі, у наданій копії розписки.

Враховуючи наведене, згідно з ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху скаргу з наданням строку для виправлення вказаних недоліків. Копію вказаної ухвали ОСОБА_3 отримала 16 березня 2018 року (що підтверджується її розпискою у рекомендованому листі).

Недоліки позову не були усунуті у встановлений судом строк.

При цьому, судом враховано, що ціна позову є інститутом позовного провадження, що характеризує вартісне грошове вираження предмета спору між позивачем і відповідачем. Ціна позову вказується позивачем відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України і є обов'язковим реквізитом позовної заяви, що подається до суду, оскільки при ухвалені рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат, що також вбачається з вимог Закону України «Про судовий збір».

Крім того, вказана особа звернулася до Дарницького районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з вказаною позовною заявою, з недотриманням вимог ст.42 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), які узгоджуються з вимогами ст.62 ЦПК України, а саме положенням, якими передбачено наступне.

Повноваження представників сторін, мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю.

Оригінали документів, зазначених у цій статті, або копії з них, засвідчені суддею, або копії з них засвідчені у визначеному законом порядку приєднуються до матеріалів справи.

Проте, до суду вказаного оригіналу не надано, в тому числі (на вимогу вказаної ухвали), як і копії завіреної підписом уповноваженої на це особи, а надано лише незавірену фотокопію вказаної довіреності.

Враховуючи викладене, вивчивши наявні матеріали, вважаю, що відповідно до положень п.1) ч.4 ст.185 ЦПК України належить повернути заяву.

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.3 ст.185 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.7 ст.185 ЦПК України - повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.185 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов, підписаний ОСОБА_2, в якому позивачем вказано ОСОБА_3 до ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на ухвалу до Апеляційного суду м. Києва може бути подана протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя: