Справа № 161/9776/18
Провадження № 2/161/2881/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, -
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою № 44 у будинку № 4 по пр. Молоді у м. Луцьку та зобовязання передати ОСОБА_3, ОСОБА_2 всі ключі від вхідних дверей задоволено. Однак судом не було вирішено питання щодо судових витрат в повному обсязі.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 Ігоровичата ОСОБА_3 заявлено вимогу щодо солідарного стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 2000 гривень витрат на правову допомогу кожній, а також стягнути на їх користь сплачений судовий збір.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 даної норми визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК україни розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи містятся договори про надання правової допомоги №113 та № 114, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, та ОСОБА_3. Пунктом 3 даних договорів визначено, що за надання правової допомоги клієнт зобовязується виплатити адвокату гонорар у розмірі, що визначений додатковою угодою до даного договору, однак така угода в матеріалах справи відсутня.

Позивачем та представником позивачів не підтверджені належними та допустимими доказами витрати на правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з позовом до суду позивачем ОСОБА_7 згідно квитанції № 17 від 11 липня 2018 року було сплачено судовий збір в сумі 1409.60 гривень, позивачем ОСОБА_3 згідно квитанції № 18 від 11 липня 2018 року сплачено судовий збір в сумі 1409.60 гривень.

Позивачами при зверненні до суду з даним позовом заявлено дві вимоги немайнового характеру. Згідно п. 2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вимога немайнового характеру повинна бути оплачена судовим збором в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема 704,80 гривень. Отже, позивачами сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Розяснити позивачам, що згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, суд прийшов до висновку, що слід стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 704,80 гривень сплаченого судового збору, по 352,40 гривень з кожного та в користь ОСОБА_3 704,80 гривень сплаченого судового збору, по 352,40 гривень з кожного.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 82, 137, 141 270 ЦПК України, ст.4,7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

УХ В А Л И В :

Доповнити рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном.

У задоволенні вимоги про стягнення 2000 гривень витрат на правову допомогу відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 704,80 гривень сплаченого судового збору, по 352,40 гривень з кожного.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 704,80 гривень сплаченого судового збору, по 352,40 гривень з кожного.

Додаткове рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд додаткового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту додаткового рішення 30 листопада 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_8