пр. № 2/759/7192/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2018 р. до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER», накладений постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України, скасувати розшук зазначеного автомобіля.

Ухвалою суду від 07.11.2018 р. позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк позивачу для усунення недоліків, у ній зазначених. 26.11.2018 р. на адресу суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, направлене на усунення недоліків позовної заяви.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Однак враховуючи те, що позивач просить зняти арешт із рухомого майна, вказане правило визначення підсудності застосуванню не підлягає.

Разом із тим, місцезнаходженням відповідача є адреса: м. Київ, вул. Городецького, 13, що знаходиться у Печерському районі м. Києва. Підсудність розгляду справи саме Святошинському районному суду м. Києва ОСОБА_1 у позовній заяві не мотивовано.

При прийнятті рішення про направлення даного позову за підсудністтю, суд зважає на той фак, що такий подано в порядку загального позовного повадження, а не в порядку виконання рішення суду, та стосується звільнення майна з-під арешту, який хоч і був накладений в порядку виконавчого провадження, проте після закриття такого, що вказує на загальні правили підсудності вирішення заявленого спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п'яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п'яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 цього Кодексу).

За таких обставин, оскільки цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна не належить до територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва, її слід направити для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна направити за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (01601, м. Київ, вул. Хрещатик, 42-А).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Коваль О.А.