Номер провадження: 22-ц/785/4765/18
Номер справи місцевого суду: 523/2479/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевка П.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду та зустрічним позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - комунальне підприємство «ЖКС «Північний», про визнання протиправними дій та положень договору про надання послуг з централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2017 року комунальне підприємство (надалі - КП) "Теплопостачання міста Одеси" звернулося до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду в сумі 11 700 грн 63 коп. (т.1 а.с. 2-3). В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 Вказаний будинок знаходиться на балансі КП "ЖКС "Північний", а теплопостачання в ньому забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води, однак ОСОБА_2, отримуючи послуги, оплачував їх частково, внаслідок чого утворилася заборгованість. Оскільки відповідач нараховану йому суму за отримані послуги добровільно не сплачує, КП "Теплопостачання міста Одеси" змушено звернутися з позовом до суду.

21 березня 2017 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив: визнати протиправними та такими, що вчинені всупереч ст.19 Конституції України і постанові КМУ №630 дії підприємства щодо зміни на власний розсуд визначеного типовим договором порядку передачі споживачу послуги з централізованого опалення; визнати протиправними, такими, що суперечать затвердженому Постановою КМУ №630 типовому договору в частині вимог п.6.1 і п.6.2, положення розробленого КП "Теплопостачання міста Одеси" договору про надання послуг з централізованого опалення кінцевим споживачам - мешканцям квартир в багатоквартирних житлових будинках; зобов'язати директора КП «Теплопостачання міста Одеси» укласти з ОСОБА_2 договір про надання послуги з централізованого опалення відповідно до правил, за формою та змістом типового договору, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, з врахуванням істотних умов, визначених ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та розмірів законно встановлених тарифів; зобов'язати директора комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» укласти з КП "ЖКС "Північний" договір про надання послуг з постачання теплової енергії, керуючись принципами господарювання у сфері теплопостачання, встановленими Законом України "Про теплопостачання"; стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 гривень (т.1, а.с.16-19).

Ухвалою суду від 24 січня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 в частині вимог про: зобов'язання директора КП «Теплопостачання міста Одеси» укласти з ОСОБА_2 договір про надання послуги з централізованого опалення відповідно до правил, за формою та змістом типового договору, затвердженими Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630, з врахуванням істотних умов, визначених ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та розмірів законно встановлених тарифів; зобов'язання директора КП «Теплопостачання міста Одеси» укласти з КП "ЖКС "Північний" договір про надання послуг з постачання теплової енергії, керуючись принципами господарювання у сфері теплопостачання, встановленими Законом України "Про теплопостачання"; стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 гривень залишений без розгляду (т.1, а.с.223-224).

Вимоги зустрічної позовної заяви, що залишилися на розгляді суду, ОСОБА_2 обгрунтував тим, що зміст договору про надання послуг з опалення та постачання гарячої води не відповідає типовому договору, затвердженому Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р., внаслідок чого дії КП «Теплопостачання міста Одеси» щодо зміни на власний розсуд умов договору про надання послуг і сам такий договір є протиправними.

Заперечуючи проти первісного позову, ОСОБА_2 зазначив, що він лише частково отримував послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а тому підстав для сплати ста відсотків вартості за такий обсяг послуг немає. Зокрема, діаметр труб, що є провідниками енергії до його квартири становить не 20 см, як того вимагають норми законодавства, а лише 15 см, а самі труби в його будинку є зашлакованими, через що не пропускають ста відсотків енергії. Оскільки договір про надання послуг укладений між КП "Теплопостачання міста Одеси" та ОСОБА_2, останній вважає, що постачальник послуг зобов'язаний забезпечити сто відсотків якості таких послуг до точок розподілу, тобто до місця відгалуження від стояків у межах квартири. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 27 серпня 2015 року скасовано судовий наказ про стягнення з нього 8 508 грн 74 коп. в рахунок погашення заборгованості за спожиту теплову енергію, та зроблено висновок про те, що між сторонами не існує заборгованості в результаті неналежного виконання стягувачем своїх зобов'язань з надання послуг. Оскільки рішення суду має преюдиційне значення, підстав для задоволення позову в частині вимог за відповідний період немає.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року позов КП «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію та гарячу воду задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_2, заборгованість за надані послуги у розмірі 3507 грн 77 коп., а в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням в задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до КП «Теплопостачання міста Одеси» відмовлено (т.1, а.с.230-233).

20 березня 2018 року на вказане судове рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було перевірено наявність надання позивачем житлово-комунальним послуги відповідачу у відповідний період, що вказується у позовних вимогах, та якими доказами цей факт підтверджується. Крім того, звертав увагу на те, що судом не було витребувано помісячні розрахунки заборгованості. Просив рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю ( т.2, а.с.6-10).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року, відкрито апеляційне провадження (т.2, а.с. 18-21).

Скориставшись своїм правом подати відзив, КП "Теплопостачання міста Одеси" просило скаргу відповідача відхилити та повністю відмовити в задоволенні його вимог. Так, представник комунального підприємства зазначив, що зобов'язання по оплаті послуг з постачання теплової енергії та гарячої води пов'язані з користуванням річчю, якою є квартира в багатоквартирному житловому будинку. Зобов'язання по утриманню внутрішньобудинкового теплового устаткування і сплаті теплової енергії та гарячої води презюмуються. Самовільне відключення внутрішньоквартирного теплового устаткування від мереж централізованого опалення заборонено та буде порушувати права власників (мешканців, наймачів) інших квартир відповідного будинку. Виходячи з того, що власність зобов'язує, а свобода договору не є безмежною, представник КП "Теплопостачання міста Одеси" просив відмовити апелянту в задоволенні його вимог (т.2, а.с. 34-36).

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, і сторони не заперечують, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 Вказаний будинок знаходиться на балансі КП "ЖКС "Північний", а теплопостачання в ньому забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». На ім'я відповідача відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води.

За період з листопада 2006 року по лютий 2017 року на особовому рахунку відповідача обліковується заборгованість в розмірі 11 700 гривень 63 коп. Останній платіж ОСОБА_2 вніс у липні 2009 року.

Ці обставини сторонами не оспорюються, а тому в силу вимог частини 1 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

З пункту 6.1 Договору НОМЕР_1 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 23 листопада 2015 року (надалі - Договір), укладеного між сторонами, вбачається, що виконавець надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до межі балансової належності між виконавцем та балансоутримувачем внутрішньобудинкових мереж. (т.1, а.с. 154-155).

Відповідно до п.22 Типового договору, затвердженого Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р., точками розподiлу, в яких здiйснюється передача послуг вiд виконавця споживачевi, є: 1) у багатоквартирному будинку послуги з централiзованого опалення - вiдгалуження вiд стоякiв у межах квартири; постачання холодної та гарячої води - пiсля першої водозапiрної арматури на вiдгалуженнi вiд стояка у квартирi споживача.

Частиною 2 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що був чинний на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що учасниками відповідних відносин є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, за змістом ч.6 статті 19 Закону, є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Умовами укладеного між сторонами Договору визначено, що відповідальність за технічний стан внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання покладається на балансоутримувача (п. 6.2 Договору).

Наведене положення Договору відповідає нормі частини 2 статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо обсягу зобов'язань, покладених на балансоутримувача.

Останній, зокрема зобов'язаний: забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

З аналізу наведених норм Закону та підзаконного нормативно-правового акту, а також положень укладеного між сторонами Договору можна дійти висновку, що відповідальність за зашлакованість труб теплопостачання, на яку посилається відповідач за первісним позовом у своїх запереченнях, покладена Законом на балансоутримувача будинку, а не на позивача. За обставин справи, що перебуває на розгляді суду, положення пункту 6.1 Договору відповідає вимогам Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а Типовий договір, на який посилається відповідач, встановлює стандарт, що не може бути знижений в укладених на його основі договорах.

Положення п.6.1 Договору щодо розподілу обов'язків між виконавцем та балансоутримувачем мереж також відповідає принципам добросовісності, розумності та справедливості, на яких мають грунтуватися зобов'язання. Інше означало би покладення обов'язку з утримання майна на суб'єкта, який не має щодо цього майна речового права.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в тому, що свобода договору не є безмежною і обов'язок укласти договір може випливати із закону.

Частиною 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" на споживача покладений обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в поряку, визначеному законом і договором, для проведення технічних і профілактичних оглядів.

Пункт 1 частини 1 статті 20 цього Закону гарантує споживачу право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору.

Не спростовуючи того факту, що теплопостачання у квартиру відповідача було забезпечено, останній скаржився на неякісну послугу, у зв'язку із чим він оплачував її лише частково. Причиною надходження до квартири теплової енергії та гарячої води не в повному обсязі відповідач називає малий діаметр труб, що становить 15 см, та їх зашлакованість.

Враховуючи викладене, а також той факт, що якість та справність внутрішньобудинкових мереж перебувають поза сферою відповідальності позивача, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_2 щодо недоотримання послуг з вини КП "Теплопостачання міста Одеси" спростовуються самим фактом перебування будинку на балансі іншого суб'єкта.

Взяття позивачем на себе обов'язку утримувати внутрішньобудинкові мережі суперечило би принципу ефективного господарювання та порушувало би правомочності власника щодо майна.

Переглядаючи рішення в частині дотримання норм процесуального права, зокрема, під час оцінки ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 27 серпня 2015 року про скасування судового наказу на предмет преюдиційності у спірних правовідносинах, судова колегія виходить з такого.

Відповідно до частини 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду безспірних вимог.

Постановлення ухвали про скасування судового наказу свідчить про відсутність судового рішення щодо предмету спору і наявність між сторонами спору про права, що може бути вирішений за правилами позовного провадження.

Таким чином, оскільки за встановленими обставинами справи доводи апеляційної скарги не спростували вірних по суті висновків суду першої інстанції, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 01 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

10.12.2018 року м. Одеса