Провадження №2/523/1380/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача -ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті ОСОБА_1 справу за позовною заявою ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованої веранди, загальною площею 7,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що Суворовська районна адміністрація ОСОБА_3 міської ради повідомила листом від 24.12.2013 року №15603 про те, що на території Суворовського району міста Одеси відповідачем ОСОБА_4 виконано самочиненне будівництво веранди, загальною площею 7,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2. Квартира належить на праві власності відповідачам, земельна ділянка, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста ОСОБА_1, в особі ОСОБА_3 міської ради, у користування чи у власність відповідачам не передавалася. Дозвіл інспекції ДАБК в Одеській області на виконання будівельних робіт, будівництва приміщення до квартири відсутній. КП «ЖКС «Північний» 21.11.2013 р. було складено акт перевірки, якою встановлено, що ОСОБА_4 без дозвільних документів добудовано до будинку приміщення балкону (веранди), загальною площею 7,3 кв.м. КП ЖКС «Північний» 21.11.2013 року ОСОБА_4 було надано припис про приведення обєкту будівництва у відповідність до технічної документації. Даний припис не виконаний, того ж дня складено протокол про адміністративне правопорушення щодо здійснення самовільного будівництва за ст. 150 КУпАП. Постановою №517 від 19.12.2013 року ОСОБА_4 Іванівну притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 51 грн., який було сплачено 08.01.2014 року.

25.03.2015 р. Суворовським районним судом м.Одеси у справі було прийнято рішення, позов ОСОБА_3 міської ради задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.05.2015 року скасовано рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 25.03.2015 року , постановлено нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 міської ради відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України вказані рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово викликалися, однак поштові повідомлення поверталися неврученими, з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». 20.05.2016 року в засіданні була присутньою відповідач ОСОБА_5, яка на той час була і представником ОСОБА_4. В судовому засіданні вона повністю заперечувала проти вимог посилаючись на те, що будівництво обєкту було здійснено ще в 1988 році, на можливість здійснити прибудову балкону є проект, у одного із власників квартири був в наявності і дозвіл на облаштування в будинку балконів, однак він виїхав на інше місце проживання, в теперішній час жодного документу вона не може знайти. Зверталася до архіву, але пошук був марним. При цьому, також зазначила, що документи все ж таки були, оскільки не лише в їх квартирі є добудова, адже балкони у всьому будинку.

Заслухавши представника позивача, дослідивши усі надані докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Як було судом встановлено Суворовська районна адміністрація ОСОБА_3 міської ради повідомила ОСОБА_3 міську раду листом від листом від 24.12.2013 року № 15603 про те, що на території Суворовського району міста Одеси відповідачем ОСОБА_4 виконано самочинне будівництво веранди, загальною площею 7,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

КП ЖКС «Північний» 21.11.2013 року було складено акт перевірки, якою встановлено, що ОСОБА_4 без дозвільних документів побудовано до будинку приміщення балкону (веранди), загальною площею 7,2 кв.м. за вказаною адресою.

КП ЖКС «Північний» 21.11.2013 року ОСОБА_4 було надано припис про приведення об'єкту будівництва у відповідність до технічної документації. Даний припис не виконаний. КП ЖКС «Північний» 21.11.2013 року складено протокол про адміністративне правопорушення щодо здійснення самовільного будівництва за ст. 150 КУпАП. Постановою №517 від 19.12.2013 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 51 грн., який було сплачено 08.01.2014 року.

Квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОСОБА_3 міської ради від 10.01.2007 року р.№12-32385.

Згідно з копією інвентаризаційної справи на квартиру №67 в технічному паспорті, складеному 03.11.2006 року, є відмітка про наявність самочинної веранди, в графі «Будинок введений в експлуатацію» вказано «не встановлено».

На виконання ухвали Суворовського районного суду м.Одеси КП «ЖКС «Північний» 27.12.2016 року була отримана відповідь про неможливість надання копій технічної документації на будинок, оскільки на виконання рішення ОСОБА_3 міської ради №4602-Vвід 13.02.2014 року будинок разом з всією технічною документацією було передано відповідно до акту списання багатоквартирного будинку з балансу КП «ЖКС «Північний» 01.12.2016 року на баланс ТОВ «ЖЕП «Суворовський».

Із наявного в матеріалах справи проекту, розробленого МХКХ-УРСР «Укржилремпроект» філії м.Одеси та робочих креслень основного комплексу вбачається, що він розроблявся на підставі наряду-замовлення від 17.06.1987 року №902 та відповідно до листа ЖЕП від 15.06.1987 року №164, і за ним передбачалося облаштування 4 балконів на І поверсі жилого будинку №99 по вул.Капітана Кузнєцова у м.Одесі.

Згідно норм статті 5 Закону України "Про основи містобудування" при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені:

- розробка містобудівної документації, проектів конкретних об'єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови;

- розміщення і будівництво об'єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об'єктів;

- раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок;

- урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій;

- урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва

- участь громадян, об'єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Виконання будівельних робіт неможливе без одержання дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без одержання дозволу відповідних рад згідно вимогам статті 29 Закону України „Про планування і забудову територій" або його перереєстрації, а також здійснення будівельних робіт не зазначених у дозволі є самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність відповідно до закону. Наказом Державного комітету будівництва, архітектури і житлової політики № 273 затверджене Положення "Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт". Пунктом 1.1. встановлено, що дозвіл на виконання будівельних робіт з нового будівництва, реконструкції, реставрації та капітального будівництва будинків, споруд та інших об'єктів, розширення і технічного переоснащення є документом, що посвідчує право забудовника та генерального підрядника на виконання будівельних робіт, у відповідності до затвердженої проектної документації, підключення до інженерних мереж та споруд та надає право відповідним службам на видачу ордера на проведення земляних робіт.

Згідно з п. 1 ст. 10, п.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" ради представляють інтереси територіальної громади. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", земля в межах міста ОСОБА_1 є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста.

Норми статті 83 ЗК України передбачають: землі, що належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю, в комунальній власності знаходяться всі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Стаття 116 Земельного кодексу України передбачає, що рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності в користування, є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною п. 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як визначено нормами ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України в своїй постанові "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30.03.2012 р. № 6 в п.22 роз'яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

За нормами ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи встановлені обставини та вказані норми, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, не доказаними, тому не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідачами не було надано доказу про затвердження проекту та отримання в користування чи у право власності земельну ділянку на якій здійснено будівництво веранди, в підтвердження періоду здійснення будівництва веранди не було надано належних доказів, а акт мешканців будинку не приймається судом до уваги як доказ, оскільки підписи осіб не були засвідчені належним чином, а клопотання про виклик таких осіб не було заявлено.

Як було зясовано, інформація про збудовану веранду є лише в технічному паспорті на квартиру за 2006 рік. Земельна ділянка, на якій знаходиться спірний обєкт саме у користування чи у власність відповідачів ОСОБА_3 міською радою не надавалась. Разом з тим, є в наявності проект на облаштування балконів на першому поверсі будинку.

Також судом встановлено, що на час розгляду справи, технічна документація на будинок знаходиться ТОВ «ЖЕП «Суворовський», однак для її витребування від товариства сторони не зверталися, тому суд був позбавлений можливості з'ясування обставин з приводу забудови багатоповерхового будинку за вказаною адресою, розмір ділянки та її відведення.

Крім того, не надано доказів з приводу узгодження розміщення побудованого балкону (веранди) з вимогами, передбаченими Державними будівельними нормами, а також позивачем в підтвердження приналежності спірної земельної ділянки комунальній власності міста, та чи є вказана прибудова самостійним обєктом, чи збудована вона була шляхом реконструкції квартири відповідачів та можливе її знесення без втручання у конструктивні елементи будинку. З огляду на те, що обєкт знаходиться в багатоквартирному будинку, то вказані обставини мають значення для вирішення спору.

При цьому, суд наголошує, що на вказані питання звертав свою увагу Вищий спеціалізований суд України, коли скасовував раніше прийняті рішення, і про необхідність зясування вказаних обставин та представлення доказів, було розяснено всім учасникам ще 20.05.2016 року.

Оскільки не було надано достатніх належних та допустимих доказів для встановлення всіх обставин, тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,89,258,259,263-265,273,354 пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого обєкту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.08.2018 року.

Суддя: