АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/920/17 Номер провадження 22-ц/786/556/18Головуючий у 1-й інстанції Гавриленко Т. Г. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Прядкіної О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

секретаря: Кальник А.М.

за участі: адвокатів:позивача - Щербак Т.О., відповідачів - Євтухової Т.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Новосанжарська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини за законом, внесення змін в свідоцтво про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_8 звернулася до районного суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_9. Зазначала, що пропустила строк з поважних причин, так як є людиною похилого віку, тривалий час хворіла та їй не було відомо, що сестри у 2011р. оформили спадщину матері.

У жовтні 2017 року, змінивши предмет і підстави позову, просила встановити факт прийняття нею спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_9 шляхом управління спадковим майном відповідно до ЦК України, в редакції 1963 року. Провести перерозподіл спадщини після померлої матері, відповідно до ст. 1300 ЦК України, шляхом внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом від 16 листопада 2011 року, виданого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, а саме: видати свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/5 частині ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Полузірське» розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) від 27 грудня 1996 року Серія НОМЕР_1.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року позов ОСОБА_8 задоволено.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_8 спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_9, шляхом управління спадковим майном, відповідно до Цивільного кодексу України в редакції 1963 року.

Проведено перерозподіл спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, згідно статті 1300 Цивільного кодексу України, шляхом внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2011 року, виданого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, а саме: видати свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/5 частині ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Полузірське» розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 27 грудня 1996 року.

Рішення оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказують, що районний суд не дав належної оцінки довідці Полузірської сільської ради від 23.10.2017р., згідно якого позивач начеб-то прийняла спадшину шляхом управління спадковим майном. В подальшому вказана довідка сільським головою визнана недійсною.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_10, яка постійно проживала і була зареєстрована в селі Дмитренки Новосанжарського району Полтавської області.

На день смерті ОСОБА_9 залишилось майно, яке складається з земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом, розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, що перебувають в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Полузірське», с. Полузіря Новосанжарського району Полтавської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого Новосанжарською районною державною адміністрацією, Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5004 від 27 грудня 1996 року.

Зі свідоцтв на право на спадщину за законом від 16 листопада 2011 року вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_9 є її дочки ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, яким належить по ? частині спадкового майна, яке складається з земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом, розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, що перебувають в колективному сільськогосподарському підприємстві КСП «Полузірське», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 19 червня 2017 року вих. № 1262/02-31 державний нотаріус Новосанжарської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_8 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно на підставі того, що останньою у встановлений законом термін не подавалась заява про прийняття спадщини.

З довідки Полузірської сілької ради Новосанжарського району Полтавської області від 23 жовтня 2017 року № 329 вбачається, що ОСОБА_8 прийняла спадщину, після смерті матері ОСОБА_9, шляхом управління спадковим майном ( а.с.52,177).

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не враховано факт прийняття спадщини ОСОБА_8 шляхом управління спадковим майном, та не повідомленням іншими спадкоємцями нотаріуса, щодо наявності іншого спадкоємця за законом - ОСОБА_8, дочки померлої, у зв'язку з чим права позивача було порушено, а тому до свідоцтва про право на спадщину кожного спадкоємця необхідно внести зміни із визначенням частки кожного спадкоємця.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на час дії ЦК в редакції 1963р., який в ст.549 передбачав, що діями, що свідчать про прийняття спадщини є, зокрема, фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_8 посилається на довідку Полузірської сілької ради Новосанжарського району Полтавської області від 23 жовтня 2017 року № 329, згідно якої ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті матері шляхом управління спадковим майном.

Про те, що це єдиний доказ на підтвердження заявлених вимог, колегії суддів підтвердила представник позивача.

Однак, колегія суддів, керуючись принципами, викладеними в ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів,- не може прийняти зазначену довідку як належний, допустимий та достатній доказ на підтвердження вказаного факту.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України( діючої на час звернення позивача до суду) та ч.2 ст.78 в редакції ЦПК України, чинної з 15.12.2017р., обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, довідка сільської ради, якою позивач обгрунтовує позовні вимоги, видана 23 жовтня 2017 року, тобто через майже 17 років з дати відкриття спадщини та має бути підтверджена певними засобами доказування.

Довідкою встановлюється наявність або відсутність будь-якої події в момент її складання, а відтак обов'язком позивача є доведення відповідними доказами факту прийняття спадщини саме з грудня 1999р.

Між тим, позивач ні в позовній заяві, ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції не надала жодного доказу на підтвердження вказаного факту та не обгрунтовувала яким чином вона здійснювала управління спадковим майном, перелік та склад такого майна за період з грудня 1999р. по час звернення до суду.

Крім того, безпідставним є вказівка в рішенні районного суду на те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом не враховано факт прийняття спадщини ОСОБА_8 шляхом управління спадковим майном, оскільки довідка сільської ради від 23 жовтня 2017 року позивачем до нотаріальної контори не подавалась, так як видана значно пізніше, ніж відбулось звернення ОСОБА_8 до нотаріуса у червні 2017р.

Посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що вона після смерті матері здійснювала догляд за житловим будинком і господарськими спорудами, що знаходяться в с.Дмитренки, Новосанжарського район, Полтавської області не підтверджено в ході розгляду справи належними доказами.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_8, як таких, що є безпідставними та не доведеними.

Виходячи з викладеного, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин

/підпис/ Л.М. Хіль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна