Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 727/1570/16-ц

провадження № 61-3229св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2016 року у складі суддів: Кулянди М. І., Винту Ю. М., Перепелюк Л. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 про визнання незаконною постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання видати дублікат договору купівлі-продажу.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» надано право звернути стягнення на предмет іпотеки - заставну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання банку права реалізувати цю квартиру із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Позивач указував, що для продажу зазначеної квартири, банку необхідний правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу від 15 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського округу ОСОБА_1 за реєстровим № 5488. Оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не був стороною договору купівлі-продажу даний документ у них відсутній, а без наявності цього документу позивач не може укласти угоди про відчуження предмету іпотеки, яка підлягає реєстрації, оскільки зазначена угода посвідчується за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. 21 січня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до відповідача із заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 15 вересня 2008 року за реєстровим №5488, однак постановою від 03 лютого 2016 року відповідачем було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії.

Посилаючись на те, що відповідно до рішення апеляційного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» надано усі права, необхідні для продажу квартири, що перебуває у іпотеці, а за відсутності правовстановлюючого документа на це майно у банка виникає право на отримання дублікату такого документу, у зв'язку із чим, позивач вважає, що дії нотаріуса щодо відмови у видачі дублікату вказаного документу є неправомірними, позивач просив суд визнати неправомірною постанову приватного нотаріуса від 03 лютого 2016 рокупро відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язати відповідача видати дублікат договору купівлі-продажу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 березня 2016 року, у складі судді Семенка О. В., позов ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Чернівецького міського округу ОСОБА_1 про визнання незаконною постанову приватного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії та зобов'язання видати дублікат договору купівлі-продажу залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що оспорювана постанова нотаріуса про відмову банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу винесена на підставі статей8, 53 Закону України «Про нотаріат» та мотивована тим, що нотаріус при видачі дублікату документу повинен впевнитися в тому, що такий документ власником втрачено або зіпсовано, крім того, дублікат договору купівлі-продажу може бути видано особі за дорученням якої або щодо якої вчинялась нотаріальна дія, тобто ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику. У зв'язку із зазначеним суд вказав, що банк не є стороною спірного договору купівлі-продажу від 15 вересня 2008 рокуі нотаріусом правомірно відмовлено банку у видачі дубліката такого договору.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Чернівецького нотаріального округу ОСОБА_1 у здійсненні нотаріальної дії. Зобов'язано приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого 15 вересня 2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 за реєстровим № 5488. Стягнуто з приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1 515 грн 80 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що згідно вимогКонституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, крім того судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Оскільки судовим рішенням, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, ПАТ КБ «Приватбанк» надані всі необхідні повноваження для здійснення продажу майна, а відмова нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позов банку підлягає задоволенню.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження судових рішень обґрунтовано тим, що постанова нотаріуса від 03 лютого 2016 року про відмову банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу винесена у повній відповідності вимогам Закону України «Про нотаріат», у зв'язку із чим у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для визнання незаконною відмови приватного нотаріуса у здійсненні нотаріальної дії. Крім того, з моменту отримання дублікату правовстановлюючого документа оригінал такого документа вважається не чинним, однак банком не зазначено, що оригінал договору купівлі-продажу від 15 вересня 2008 року втрачено або пошкоджено сторонами договору, у зв'язку із чим він є не чинним. У даному випадку нотаріальна дія, яку просив вчинити ПАТ КБ «Приватбанк», могла бути вчинена тільки на користь сторони спірного договору купівлі-продажу або її представника, проте банк не надав доказів уповноваження його на вчинення представництва інтересів сторін такого договору. Банк не наділений такими повноваженнями також і рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк», яким звернуто стягнення на предмет іпотеки із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Крім того, зазначено, що відсутність дубліката спірного договору купівлі-продажу жодним чином не позбавляє банк можливості реалізувати процедуру продажу предмета іпотеки, встановлену статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Посилаючись на зазначене, скаржник вважає вимоги банку безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції було помилково скасовано апеляційним судом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду. 19 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 11 серпня 2010 року Першотравневим районним судом м. Чернівці, було відмовлено в позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2010 року, було скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Цим рішенням звернуто стягнення на предмет іпотеки - заставну квартиру, яка розташована за адресую: АДРЕСА_1, шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права реалізувати цю квартиру із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського округу ОСОБА_1 від 03 лютого 2016 року відмовлено банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу на підставі статей 8, 53 Закону України «Про нотаріат». Постанову мотивовано тим, що дублікат договору купівлі-продажу може бути видано особі за дорученням якої або щодо якої вчинялась нотаріальна дія, тобто ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику, яким ПАТ КБ «Приватбанк» не є.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра Юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.

Згідно зі статтею 53 Закону України «Про нотаріат», у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого або зіпсованого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Пунктом 1.1. глави 22 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відмова нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу у даній справі позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Частиною п'ятою статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як встановлено судами, рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 06 жовтня 2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - заставну квартиру, яка розташована за адресую: АДРЕСА_1, шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права реалізувати цю квартиру із застосуванням процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а також дії банку у випадку такого способу звернення стягнення на іпотечне майно, перелік документів необхідних для вчинення відповідних дій та повноваження банку щодо такої реалізації визначені статтею 38 Закону України «Про іпотеку», якою в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин зокрема передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, а також те, що договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Положення статті 38 Закону України «Про іпотеку» не містять повноважень банку представляти інтереси іпотекодавця у будь-яких правовідносинах, зокрема щодо звернення від імені власника нерухомого майна, на яке звертається стягнення, до нотаріуса з вимогою надати дублікат правовстановлюючого документа на майно, що підлягає реалізації, а також не містить обов'язку нотаріуса надавати відповідний дублікат правовстановлюючих документів без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат».

Крім того, відповідно до положень статті 303 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Сторонами не подавались до суду апеляційної інстанції будь-які нові докази в даній справі, також не заявлялись клопотання про дослідження доказів, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено.

Апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове протилежне за змістом рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк», у порушення положень статті 303 ЦПК України в редакції чинній на час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, на підставі тих же доказів, що й суд першої інстанції, не зазначивши достатніх мотивів, за якими він вважав неправильними висновки суду першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, встановивши, що постанова приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 від 03 лютого 2016 року про відмову банку у видачі дублікату договору купівлі-продажу винесена із дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд першої інстанції урахував вимоги норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дослідив обставини справи у відповідності із такими вимогами і надав оцінку доводам учасників справи, перевіривши надані учасника доказами.

Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення апеляційного суду та залишає в силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України.

Згідно підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом касаційної інстанції скасовано рішення апеляційного суду і залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до приватного нотаріуса Чернівецького міського округу ОСОБА_1 про визнання незаконною постанови приватного нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії та зобов'язання видати дублікат договору купівлі-продажу, а тому судовий збір у розмірі 1 818 грн 96 коп., понесений приватним нотаріусом Чернівецького міського округу ОСОБА_1 у зв'язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції необхідно покласти на ПАТ КБ «Приватбанк».

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2016 року скасувати, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 16 березня 2016 року залишити в силі.

Судовий збір у розмірі 1 818 грн 96 коп., понесений приватним нотаріусом Чернівецького міського округу ОСОБА_1 у зв'язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції, покласти на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М.Фаловська

С. П. Штелик