АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4725/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Пересенько Я.В.
756/3561/18 Доповідач: Чобіток А.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступників начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у м. Києві Манасерян А.А. та ЧернявськоїТ.М. заінтересована особа: ОСОБА_4 про скасування постанов державних виконавців від 26 та 27 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступників начальника відділу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у м. Києві Манасерян А.А. та Чернявської Т.М та просив:

- визнати незаконними дії заступника Оболонського РВ ДВС м. Києва Чернявської Т.М. щодо складання довідки-розрахунку від 16.02.2018 та винесення постанови від 26 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 52981277;

- скасувати постанову заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Києва Чернявської Т.М. від 26 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 52981277 про арешт майна ОСОБА_1;

- визнати незаконними дії заступника Оболонського РВ ДВС м. Києва Манасерян А.А. щодо винесення постанов від 27 лютого 2018 року у виконавчому провадженні № 52981277;

- скасувати постанови заступника начальника Оболонського РВ ДВС м. Києва Манасерян А.А. у виконавчому провадженні № 52981277 від 27 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві:

виїзду за межі України; користуванні вогнепальною зброєю;полювання;керування транспортними засобами.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні в Оболонському РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-1619 від 13 червня 2012 року, виданий Оболонським районним судом м. Києва про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття кожного з дітей.

05 березня 2018 року боржник отримав ряд постанов заступника начальника Оболонського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, а саме: від 26 лютого 2018 року про арешт майна боржника та від 27 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1: у праві виїзду за межі України, у праві користування вогнепальною зброєю, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами.

Із цих постанов боржнику стало відомо про те, що за розрахунками державного виконавця Манасерян А.А., розмір його заборгованості за аліментами становить 157 894 грн. 05 коп..

07 березня 2018 року він ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №52981277 та отримав копію довідки-розрахунку заборгованості за аліментами, з якою категорично не згоден, оскільки при розрахунку заборгованості за аліментами державний виконавець мала б виходити із фактичного заробітку боржника, а не розраховувати заборгованість за аліментами, виходячи із середньомісячної заробітної плати по м. Києву.

Крім того, державному виконавцю було достеменно відомо, що боржник офіційно працює директором ТОВ «АТМ-Трейд», але жодних заходів для отримання довідки про його доходи державний виконавець не вжила.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу. Вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали не перевірив повноваження державного виконавця на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52981277, а матеріали виконавчого провадження не містять письмового доручення начальника Оболонського РВ ДВС м. Києва про передачу виконавчого провадження № 52981277 від державного виконавця Манасерян А.А. до державного виконавця Чернявської Т.М., а також відповідної постанови державного виконавця Чернявської про прийняття до її провадження вказаного виконавчого провадження.

Вважає, що незаконність дій державного виконавця Чернявської Т.М. полягає у бездіяльності щодо встановлення фактичного заробітку ОСОБА_1 та у порядку нарахування розміру заборгованості зі сплати аліментів в цьому виконавчому провадженні.

Так в довідці-розрахунку від 16.02.2018 року зазначено, що станом на 01.04.2017 року заборгованість по аліментам складає 125 719, 54 грн.. Однак, державним виконавцем Чернявською Т.М. не зазначається з якого періоду здійснено розрахунок в такому розмірі, на підставі яких даних та розміру заробітної плати зроблені такі рахунки.

Дії державного виконавця Манасерян А.А. суперечать вимогам ч. 4, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Так, державним виконавцем Манасерян А.А. на підставі розрахунку від 16.02.2018 року винесено ряд постанов від 27.02.2018 р. про певні обмеження заявника. Постанови від 27.02.2018 р. у виконавчому провадженні № 52981277 винесені за відсутності відомостей про безспірність нарахованої заборгованості на підставі складеної довідки-розрахунку від 16.02.2018 року.

Перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника та заінтересованої особи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» приходить до наступного.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання протиправними дій державного виконавця щодо складання довідки-розрахунку за аліментами відсутні, внаслідок чого відсутні підстави й для скасування постанов державного виконавця про встановлення тимчасових обмежень прав боржника, а також постанови про арешт його майна, оскільки такі постанови винесено державним виконавцем на підставі довідки-розрахунку заборгованості за аліментами.

Як убачається з матеріалів даної справи, то судом першої інстанції при розгляді даної скарги було оглянуто оригінали документів з виконавчого провадження, і при вирішенні скарги щодо підставності нарахування заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву, суд послався на відсутність в матеріалах виконавчого провадження довідок про розмір офіційних доходів боржника та невиконання останнім вимог державного виконавця надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа та достовірних відомостей про доходи та місце роботи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що матеріали даної скарги не містять копії матеріалів виконавчого провадження, внаслідок чого суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити обставини, на які послався суд першої інстанції.

Матеріали даної скарги не містять також відомостей коли саме було відкрито виконавче провадження та які дії вчинялись державним виконавцем по виконанню судового рішення з дня його відкриття, чи був боржник належним чином повідомлений про це і чим це підтверджується, а судом першої інстанції в ухвалі суду про вказане не зазначено, хоча це має значення при вирішенні питання доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання боржникомобов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», наслідком чого було нарахування заборгованості по аліментам, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву.

Крім того, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) &que=;Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб&q?ог;. При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні ( п. 26).

Пославшись на те, що незгода боржника з розміром нарахованих аліментів може бути предметом окремого судового розгляду в порядку позовного провадженння, що передбачено ч. 3 ст. 195 СК України, суд першої інстанції не звернув уваги, що боржник звернувся до суду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскаржуючи правомірність дій виконавця по нарахуванню заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву, внаслідок чого таке посилання суду є недоречним.

Відповідно до п. 29.36 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ 17 грудня 2013 року № 173 , листування щодо виконання судового рішення підшивається до матеріалів відповідної справи.

У жодній зі статей розділу VI ЦПК законодавець не зазначив,які процесуальні дії має вчинити суддя, отримавши скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74 - 77 ЦПК- про судові виклики та повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо. Виконання рішення, ухвали суду є невід'ємною частиною судового процесу, нове провадження за заявою, поданням щодо виконання судового рішення не відкривається.

Системний аналіз норм ЦПК з урахуванням вказаних роз'яснень свідчить про те, що при надходженні скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд має постановити ухвалу про прийняття скарги та призначення судового засідання.

Отже, зважаючи на норми ст.ст. 447-451 ЦПК України, п. 29.36 Інструкції з діловодства, можна прийти до висновку про те, що будь-які заяви пов'язані з виконанням рішення суду підшиваються до матеріалів відповідної справи, за результатами розгляду якої прийнято рішення та розглядаються в межах цієї справи. При цьому судом постановляється ухвала про прийняття скарги.

З матеріалів справи, які надійшли до суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга ОСОБА_1, була розглянута судом першої інстанції не в межах відповідної цивільної справи та без постановлення ухвали про прийняття скарги.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, внаслідок чого постановив ухвалу, яку не можна визнати законною та обґрунтованою за вказаних вище обставин, внаслідок чого вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду

Керуючись ст.ст. 268, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України,суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді :