Справа № 474/730/18
Провадження № 6/474/11/18
УХВАЛА

про примусове проникнення до житла

16.08.18року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

державного виконавця Діцуленко Н.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Врадіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

встановив:

15.08.2018р. старший державний виконавець Врадіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 (далі - державний виконавець) звернулася до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про примусове проникнення до житла, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2, яке розташоване за адресою: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка Миколаївської області, державних виконавців Врадіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області для виконання рішення по виконавчому листу № 2-219 від 19.10.2009р., що видав Врадіївський районний суд Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 09.04.2008р.н., у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Врадіївському районному відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - відділ ДВС) перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 (далі - боржник) на користь ОСОБА_3 (далі - стягувач) аліментів на утримання неповнолітнього сина, який боржником не виконується. Боржником сплачено аліменти в сумі 501 грн. 00 коп., заборгованість по виконавчому документу становить 80 258 грн. 77 коп.

У поданні зокрема зазначено, що 14.06.2018р. боржнику під підпис вручено вимогу щодо проведення виконавчих дій за адресою: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка Миколаївської області.

15.06.2018р. боржника під підпис попереджено про ухилення від сплати аліментів та останньому вручено довідку-розрахунок по аліментах.

23.07.2018р. боржнику рекомендованим листом направлено вимогу бути присутнім при проведенні виконавчих дій 02.08.2018р. за адресою: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка Миколаївської області (час проведення виконавчих дій боржнику повідомлено в телефонному режимі).

02.08.2018р. державний виконавець здійснив вихід за вищевказаною адресою для проведення виконавчих дій, а саме опису та арешту майна боржника, однак боржником не було допущено державного виконавця до приміщення, у призначений час боржник для проведення виконавчих дій не з'явився, про причину неявки не повідомив.

02.08.2018р. боржнику рекомендованим листом направлено вимогу бути присутнім при проведенні виконавчих дій 15.08.2018р. за адресою: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка Миколаївської області.

15.08.2018р. державний виконавець здійснив вихід за вищевказаною адресою для проведення виконавчих дій, а саме опису та арешту майна боржника, однак боржником не було допущено державного виконавця до приміщення, у призначений час боржник для проведення виконавчих дій не з'явився, про причину неявки не повідомив.

Також державний виконавець зазначає, що за період перебування виконавчого листа на виконанні боржнику неодноразово направлялися рекомендованим листом виклики та розрахунки заборгованості по аліментах, але жодного поштового відправлення боржнику не вручено та останні повернуті до відділу ДВС.

У судовому засіданні державний виконавець підтримала вимоги подання з підстав зазначених в останньому, при цьому пояснила, що на даний час в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази належного повідомлення боржника про проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна.

Розглянув подання та дослідив матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

Так з матеріалів виконавчого провадження № 15492213 вбачається, що 20.10.2009р. державним виконавцем Богерук Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-219 від 19.10.2009р., виданого Врадіївський районний суд Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 09.04.2008р.н., у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.08.2009р. При цьому слід відмітити, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження факту отримання боржником вказаної постанови.

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 01.08.2018р. заборгованість боржника по аліментах за період з січня 2009 року по липень 2018 року становить 80 258 грн. 77 коп., при чому боржником лише один раз сплачено аліменти в листопаді 2009 року в сумі 501 грн. 00 коп.

Водночас, щодо розрахунку заборгованості слід зазначити, що відповідно до виконавчого листа № 2-219 від 19.10.2009р. аліменти присудженні з 27.08.2009р., що свідчить про безпідставне включення державним виконавцем в розрахунок заборгованості період з січня 2009 року по липень 2009 року, а відтак заборгованість по аліментах визначена державним виконавцем не вірно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 127790090 від 15.06.2018р. за боржником зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку та 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,15 га, за адресою: вул. Фрунзе, 93, смт. Врадіївка Миколаївської області.

23.07.2018р. та 02.08.2018р. державним виконавцем винесено вимоги № 5255 та № 5541 про участь боржника 02.08.2018р. та 15.08.2018р. при проведенні виконавчих дій, а саме описі та арешті нерухомого майна, що знаходиться за адресою: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка.

02.08.2018р. та 15.08.2018р. державним виконавцем складено акти, згідно яких виходом за місцем знаходження майна боржника: вул. Аграрна (Фрунзе), 93, смт. Врадіївка, встановлено відсутність боржника ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про час та місце проведення виконавчих дій.

Водночас, слід зазначити, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження факту належного ознайомлення боржника з вказаними вимогами.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частинами 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, які згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення, бути виправданим та застосовується при наявності доказів та підстав того, що державним виконавцем вживалися всі заходи, передбачені Законом України Про виконавче провадження при виконанні судових рішень.

Частиною 1 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч.ч. 1, 4 та 5 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На підставі письмової заяви учасника виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного звязку, електронною поштою або з використанням інших засобів звязку.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного звязку, електронною поштою або з використанням інших засобів звязку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

З огляду на те, що матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів на підтвердження факту належного повідомлення боржника про проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна, та як наслідок його ухилення від участі у вказаних виконавчих діях, подання державного виконавця є безпідставним, необґрунтованим, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 439, 259-261 ЦПК України, -

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Врадіївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ф.Г. Сокол