Дата документу 05.12.2018
Справа № 501/1981/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1, місце проживання (реєстрації) АДРЕСА_1

до

відповідача ОСОБА_2, місце проживання (реєстрації) АДРЕСА_1

третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, місцезнаходження м. Чорноморськ Одеської області, проспект Миру, буд 33

предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном,

учасники справи не з'явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 20 липня 2018 року ОСОБА_1(далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої онуки ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є матір'ю малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач з донькою не проживає з жовтня 2017 року, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, при відвідуванні доньки вона завжди знаходилась в стані алкогольного сп'яніння, вчиняла над дитиною фізичне та психологічне насилля, в зв'язку з чим відповідач поставлена на облік сімей, які знаходяться в складних життєвих обставинах в Чорноморському міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді. Крім того, Чорноморським відділенням поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області винесено офіційне попередження про недопущення протиправної поведінки і проведено профілактичну бесіду з відповідачкою. На сьогоднішній день відповідач не займається вихованням дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання. Вихованням, матеріальним забезпеченням займається ОСОБА_1, дитина передана на її утримання та виховання тимчасово, до вирішення питання про встановлення правового статусу дитини та форми її подальшого влаштування.

У зв'язку з вищезазначеним позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої доньки і призначити її опікуном.

3. Відповідач була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилася, надала заяву (а.с.90), в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі, підтримала заяву ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила проводити судове засідання без її участі (а.с.93).

Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, а також прав і інтересів дитини (а.с.94).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, в зв'язку з тим, що проведення судового засідання здійснювалося без участі учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 ОСОБА_4, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). ЇЇ батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

7. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування №1-17-825 від 21 листопада 2018 року (а.с.76-77), доцільно позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

V. Оцінка Суду.

А. Щодо позбавлення батьківських прав.

8. В даній ситуації Суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім'ї, яке здійснюється на засадах, визначених у СК України: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п'ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше.

Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України).

9. Для Суду є безспірним, що в даних правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в його право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України.

З іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому «якнайкращих інтересів дитини» (статті 1, 9 Конвенції).

10. Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, Суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими:

Кожна людина має обов'язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

11. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Так само, Суд знаходить, що втручання у право відповідача спрямоване на захист «прав і свобод» неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Тобто, в даному випадку при втручанні у право відповідача вимоги статті 29 Декларації щодо законності та мети втручання дотримані.

12. Судом за обставинами справи встановлено, що відповідачка життям дитини не цікавиться, участі у вихованні не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною належного виховання, що свідчить про ухилення нею від виконання своїх батьківських обов'язків. Вказані обставини, виходячи із положень статей 164-167 СК України, є підставою для позбавлення батьківських прав.

13. Проте, в цій ситуації Суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідачки щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав (пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

14. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України».

15. Повертаючись до обставин даної справи та оцінюючи проблему забезпечення як найкращих інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не можуть служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації, що розглядається розлучення відповідачки з дитиною відбулося за ініціативи відповідача, яка жодним чином не продемонструвала Суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дитиною. За таких обставин, без бажання відповідачки, держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов'язків.

Також, важливим для Суду є те, що при позбавленні батьківських прав відповідачки, відносини, які склались між нею і дитиною не зміняться, тому що вони тривалий час разом не проживають.

Так само, позбавлення батьківських прав змінить ситуацію в бік поліпшення піклування про неповнолітню дитину, що як наслідок буде сприяти захисту інших прав дитини .

Отже, Суд зауважує, що в даних правовідносинах позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і в подальшому зможе гарантувати повну та ефективну реалізацію прав дитини.

16. Крім того, Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та матірю склались таким чином, що дитина протягом більшого періоду свого життя проживає окремо від матері, а тому в даній ситуації Судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім'ї (включаючи біологічних батьків) (стаття 5 Конвенції про права дитини).

17. Суд повторює, що важливим в даній ситуації є те, що позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у матері, оскільки вона з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачки фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між матір'ю та дитиною.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

18. В даних правовідносинах Судом були створені передумови для дотримання процедури вирішення питання про втручання в право відповідачки в її сімейне життя та при визначенні «якнайкращих інтересів дитини».

Зокрема, враховуючи складність питання, що розглядається було призначено підготовче судове засідання, в яке були викликані всі сторони, була забезпечена участь в розгляді справи органів опіки та піклування, які мали можливість перевірити умови проживання дитини, питання вирішувалось з наданням можливості відповідачці, як висловити свою думку, так змінити своє відношення до виховання дитини.

19. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дітини відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов'язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавленою батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Б. Щодо призначення позивача опікуном дитини.

20. Згідно із частиною першою статті 244 СК України опікуном, піклувальником може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

21. Відповідно до частини другої статті 244 СК України при призначені дитини опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

22. Відповідно до висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради як органу опіки та піклування №1-17-825 від 21 листопада 2018 року (а.с.76-77), вбачається, що на час розгляду справи дитина проживає разом із бабусею ОСОБА_1, яка доглядає її, піклується про здоров'я, духовний та фізичний розвиток, має можливість надалі створити дитині належні умови проживання, догляду та розвитку. Таким чином, ОСОБА_1 довела суду можливість виконувати обов'язки опікуна, її інтереси не суперечать інтересам дитини.

23. Відповідно до ст.243 Сімейного Кодексу України опіка встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування.

24. Отже, враховуючи особисті якості ОСОБА_1, її бажання та можливість дбати про дитину, про створення дитині необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом, вжиття заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів дитини, суд вважає можливим призначити позивача опікуном над малолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265 Цивільно-процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області) про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном - задовольнити повністю.

2. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Іллічівська Одеської області.

3. Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянку України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 опікуном малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Іллічівська Одеської області.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

8. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

9. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

10. Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2018 року.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко