Справа № 715/2299/18
Провадження № 2/715/872/18
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретаря судового засідання Затолошної Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Глибока цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 21 липня 2016 року, вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: с. Станівці, вул. Головна, 103 А Глибоцького району Чернівецької області. Вказує, що рішенням Глибоцького районного суду від 08 грудня 2009 року був розірваний шлюб між нею та відповідачем.
Разом з тим, зазначає, що її колишній чоловік зареєстрований у вказаному будинку, проте фактично не проживає у вказаному будинку з 2001 року і по теперішній час.
Посилається на те, що вона зверталася до відповідача з проханням, щоб він добровільно виписався з належного їй будинку, оскільки він є чужою людиною і його реєстрація перешкоджає їй в реалізації прав власника, зокрема в розпорядженні її нерухомим майном та в даний час, зверненням за оформленням субсидії
Зважаючи на викладене, просить суд позов задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом у вище вказаному будинку.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити та розглядати справу у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Вiдповiдач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд згідно вимог ст.280 ЦПК України проводить розгляд справи в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.
Згідно ст.316 ч.1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який знаходиться по вул. Головній, 103 А в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 21 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславською ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 9634.
Разом з тим, до цього часу у господарстві зареєстрований колишній чоловік позивачки ОСОБА_2, шлюб з яким був розірваний заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 08 грудня 2009 року встановлено, що останній з 2001 року він не проживає по місцю своєї реєстрації.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований по вул. Головній, 103 А в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області, а її колишній чоловік ОСОБА_2 зареєстрований в будинку як член сім'ї, однак там не проживає, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим будинком шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування житлом у вказаному будинку, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 259, 264-265, 273 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Головна № 103 - А в с.Станівці Глибоцького району Чернівецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя