Справа № 299/1026/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Куштана Б.П., Мацунича М.В.,

за участі секретаря - Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області на заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 жовтня 2017 року (суддя Трагнюк В.Р.) у цивільній справі № 299/1026/17 за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 10.02.2017 на автомобільній дорозі М-23 біля санаторію "Теплиця" по вул. Копанській у м. Виноградів, внаслідок наїзду на вибоїну на проїзній частині дороги, яку позивач намагався об'їхати, його транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень.

Вказував, що ділянка автомобільної дороги Берегово-Виноградово-В.Копаня (М-23) є автомобільною дорогою державного значення і перебуває на балансі Служби автомобільних доріг в Закарпатській області, що стверджується приписом від 13.02.2017.

Згідно постанови від 13.03.2017 № 299/448/17, протоколу про адміністративне правопорушення від 13.02.2017 серії АП2 № 528490, ОСОБА_2 будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями довжиною 90 см, шириною 70 см та глибиною 15 см на проїзній частині вулиці Копанської в м. Виноградів, чим порушив правила норм і стандартів утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, що стало супутнім ДТП за участю автомобіля марки VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Цією постановою встановлено, що у діянні ОСОБА_2 є склад правопорушення передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП і таке слід кваліфікувати як порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинили пошкодження транспортних засобів, а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення є доведеною. Дана постанова набрала законної сили.

Позивач зазначав, що сума завданого автомобілю матеріального збитку згідно звіту (висновку) від 29.03.2017 № 3108 становить 5541,21 грн., вартість витрат на проведення звіту складає 800,00 грн. Крім цього позивачу завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в сумі 10000,00 грн. Посилаючись на дані обставини, просив стягнути загалом 16341,21 грн.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 10 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 5541,21 гривень у відшкодування майнової шкоди, 800 гривень витрати на проведення звіту оцінки, 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди, а всього разом 11341,21 гривень. У решті позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 13 листопада 2017 року заяву Служби автомобільних доріг у Закарпатській області про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Служба автомобільних доріг у Закарпатській області на рішення суду подала апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за укладеним між відповідачем та підрядником ДП «Закарпатський облавтодор» договором № 5 від 01.02.2016, останнє взяло на себе зобов'язання з експлуатаційного утримання дороги на ділянці, де сталося ДТП, а тому ДП «Закарпатський облавтодор» має бути належним відповідачем та нести відповідальність; власником транспортного засобу VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3, а не позивач, однак документів на підтвердження повноважень діяти від імені власника на час ухвалення рішення у справі були відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення суду залишити без змін. Вважає, що саме Служба автомобільних доріг у Закарпатській області відповідач є належним відповідачем у справі, і судом першої інстанції правильно визначено розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Представник апелянта, позивач та третя особа в судове засідання не з'явились. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 238-241). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи, які не з'явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на автомобільній дорозі М-23 біля санаторію «Теплиця» по вул. Копанській у м. Виноградів, внаслідок наїзду на вибоїну на проїзній частині дороги, яку позивач намагався об'їхати, його транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Законом України «Про дорожній рух» визначено компетенцію власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху (стаття 9), та передбачено відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні (стаття 24). Зокрема, передбачено компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів.

Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 (пункт11), передбачено обов'язок власників дорожніх об'єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, зокрема, своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів.

Право власника транспортного засобу на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки дорожнього руху, передбачено пп. «в» п. 2.12 Правил дорожнього руху.

Відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 р. № 439 «Про затвердження Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства. Укравтодор відповідно до покладених на нього завдань забезпечує організацію будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.

Згідно Постанови Кабінету України від 16 вересня 2015 р. № 712 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення» дорога Берегове - Виноградів - Велика Копаня (М-23), на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, належить до автомобільних доріг загального користування державного значення, та перебуває на державному балансі Служби автомобільних доріг в Закарпатській області, що стверджується приписом від 13.02.2017 (а.с.17). Це також підтверджує відповідач у своїй апеляційній скарзі (а.с. 218).

Згідно постанови Виноградівського районного суду від 13.03.2017 у справі № 299/448/17, ОСОБА_2 - майстер Іршавського РАД, будучи посадовою особою відповідальною за експлуатаційний стан, не вжив заходів щодо ліквідації ями довжиною 90 см, шириною 70 см та глибиною 15 см на проїзній частині вулиці Копанської в м. Виноградів, чим порушив правила норм і стандартів утримання автодоріг п. 3.1.1. ДСТУ 3587-97, що стало супутнім ДТП за участю автомобіля марки VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень (а.с. 12). Діяння ОСОБА_2 кваліфіковано як порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що спричинили пошкодження транспортних засобів (ч.4 ст.140 КУпАП), а вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення є доведеною.

Дана постанова набрала законної сили.

При наїзді на вибоїну пошкоджено транспортний засіб VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1. Сума завданого автомобілю матеріального збитку згідно звіту (висновоку) №3108 про вартість матеріального збитку становить 5541,21 гривень (а.с.13-15). Вартість витрат на проведення звіту складає 800,00 грн.

Посилання скаржника на те, що за укладеним між відповідачем та підрядником ДП «Закарпатський облавтодор» договором № 5 від 01.02.2016, саме підрядник має відповідати за заподіяну шкоду, є необґрунтованим. Відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Закарпатській області, метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них (п.2.1.); предметом діяльності служби є, зокрема, організація будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд (п.2.2.3); технічний нагляд за станом автомобільних доріг загального користування (п.2.2.10); Служба зобов'язана, зокрема, організовувати належне утримання та розвиток автомобільних доріг загального користування, що обліковуються на її балансі, та підтримувати безпечні та безперебійні умови руху на них (п.3.2.).

Служба автомобільних доріг у Закарпатській області та ДП «Закарпатський облавтодор» 01.02.2016 уклали договір № 5 Про закупівлю послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Закарпатської області.

Відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України у разі коли шкоду іншій особі завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відшкодувати її повинен замовник.

Це не позбавляє замовника права зворотної вимоги (регресу) до підрядника відповідно до умов договору підряду.

Тому висновок місцевого суду про те, що саме Служба автомобільних доріг у Закарпатській області є відповідальною за заподіяну шкоду, є правильним.

Як роз'яснено у п. 13 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього руху власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Автомобіль марки VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_1, на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с.16). Проте він передав автомобіль у користування ОСОБА_1, та в подальшому уповноважив його, в тому числі, одержувати належні власнику грошові суми у випадку спричинення автомашині пошкодження (а.с.146). Таким чином, ОСОБА_1 є належним позивачем та має право вимагати відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля.

Позивач також просив відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, позивач зазнав психологічних переживань та стресу, порушився звичайний режим життя та робочий графік позивача та його сім'ї, які тривалий час були позбавлені можливості користуватись автомобілем. Позивач докладав зусиль та витрачав багато вільного часу для підготовки скарг, запитів, оцінки пошкоджень та ремонту автомобіля. Враховуючи встановлені у справі обставини, судова колегія погоджується із сумою, визначеною місцевим судом у відшкодування позивачу моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення місцевого суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Закарпатській області - залишити без задоволення.

Заочне рішення Виноградівського районного суду від 10 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2018 року.

Головуюча:

Судді: