КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1158/18 Головуючий у 1 інстанції - Оксюта Т.Г.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді-доповідача Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: державний нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області Савченко Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова ОленаПавлівна, ОСОБА_10 про визнання правочинів недійсними,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: державний нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області Савченко М.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова О.П., ОСОБА_10 про визнання правочинів недійсними.

В обґрунтування позову вказувала, що у 1993 році вона та її чоловік приватизували квартиру АДРЕСА_1 на двох осіб в рівних частках.

У 2013 році чоловік позивача помер. Частку квартири, що належала на праві власності чоловіку, успадкували його син ОСОБА_10 у розмірі 3/8 часток за заповітом та дружина ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частки за законом.

Після смерті чоловіка позивач стала власником 5/8 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1.

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_4 довідалася, що відповідно до договору дарування від 06.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №478, її 5/8 часток в праві власності вказаної квартири, від її імені, подаровані дочці рідної племінниці позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_5

06.07.2017 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом КМНО Івановою О.П. внесено запис №21258497 про право власності ОСОБА_5 на 5/8 часток квартири на підставі вказаного договору дарування та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36014521 від 06.07.2017 року.

Даний договір дарування від імені ОСОБА_4підписаний ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 25.03.2017 року, посвідченої державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А.

ОСОБА_4 вказувала, що вона не була обізнана зі змістом цієї довіреності.

Вказувала, що після смерті чоловіка,ОСОБА_4 проживала в квартирі одна та була здатна себе обслуговувати. Психічними хворобами не хворіла, у скрутному становищі не перебувала, отримувалапенсію.

Дітей ОСОБА_4не має. Має трьох рідних сестер та брата, які вже померли.

Інколи, ОСОБА_4 відвідувала донька племінниці позивача ОСОБА_11 - ОСОБА_5 В останній рік ОСОБА_5почала навідувати позивача ОСОБА_4 приблизно один раз у місяць, а інколи частіше.

У березні 2017 року з позивачем ОСОБА_4трапився небезпечний випадок. Перебуваючи одна вдома, приймаючи ванну, ОСОБА_4 не змогла самостійно вибратись з неї і перебувала у ванні чотири дні. Весь цей час вона кликала на допомогу, розраховуючи, що її почують сусіди. На четвертий день, її крики почув хтось із сусідів та викликаврятувальну службу та швидку допомогу. Було виконане аварійне відчинення дверей. Прибула бригада швидкої допомоги. Медичні працівники за допомогою сусідів вийняли ОСОБА_4 із ванни. Їй було надано першу медичну допомогу. Стан здоров'я позивача ОСОБА_4 не потребував госпіталізації, однак, був важкий. Вона не була взмозі пересуватись самостійно і лежала в ліжку.

Під час перебування у ванній у неї були галюцинації, їй чулась церковна музика, дзвони, похорони, розмови з родичами про смерть тощо.

В той же день до ОСОБА_4 приїхала племінниця ОСОБА_11 та її донька ОСОБА_5

Племінниця ОСОБА_4 - ОСОБА_11 відразу почала переконувати позивача їхати жити до неї у м. Сквира. Перебуваючи майже в безпорадному стані, не повністю розуміючи, що з нею відбувається, ОСОБА_4погодилась і поїхала з ОСОБА_11 до м. Сквира.

При цьому, у позивача тривалий час продовжувались галюцинації. У м. Сквира для неї викликали лікаря, ОСОБА_4 пам'ятає, що їй робили сім уколів від галюцинацій.

На четвертий день, її на машині повезли до нотаріуса. Разом з нею поїхали племінниця ОСОБА_11, чоловік ОСОБА_11 - ОСОБА_13, онук ОСОБА_11 - ОСОБА_6При цьому, ОСОБА_4не знала куди її везуть.

В якомусь місці вони певний тривалий час сиділи у машині. Родичі їй повідомили, що вони приїхали і чекають нотаріуса, і що позивачу необхіднобуде підписати якісь документи. Після того, як прийшов нотаріус Савченко М.А., вона сіла на сидіння водія та надала ОСОБА_4 два листки з текстом та запропонувала прочитати та підписати. Позивач ОСОБА_4 на той час не могла читати, оскільки поганосебе почувала та не бачила навіть в окулярах.

Зазначила, що нотаріус не зачитувала та не пояснювала зміст запропонованих до підпису документів та лише вказала на ОСОБА_6,повідомивши, що він по довіреності буде ходити оформлювати документи позивача ОСОБА_4

Так як,самопочуття позивача було погане та вона бажала скоріше поїхати додому, ОСОБА_4 , не ознайомившись зі змістом документів, підписала їх.

Після цього, ОСОБА_4 пробула у м. Сквира ще три з половиною місяці, однак,вона постійно просилась додому до м. Києва.

З розмов з ОСОБА_11 їй стало зрозуміло, що у її квартирі проживає ОСОБА_6із дружиною.

Врешті, після постійних суперечок з племінницею та її чоловіком, останні погодились відвезти позивача до м. Києва приблизно 17.07.2017 року.

Як з'ясувалось, у квартирі ОСОБА_4 дійсно проживає ОСОБА_6 із своєю співмешканкою. Виселитись відразу вони не погодились і ще близько місяця проживали разом з позивачем.

Потім, до позивача приїхала ОСОБА_5 та повідомила, що вона є власницею квартири.

Позивач про вказані обставини повідомила іншого співвласника квартири ОСОБА_10, який з'ясував, що відповідно до договору дарування від 06.07.2017 року право власності на 5/8 частин квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_5

Після цього позивач зрозуміла, що серед підписаних нею у м. Сквира документів була довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_6 розпоряджатися її власністю, хоча на меті цього не мала. Вона вважала, що без її особистої участі її власність, в тому числі і квартира не може бути відчужена. Бажання подарувати квартиру вона не мала, так як іншого житла у неї немає, згоди на відчуження квартири вона не давала, в дар квартиру не передавала, сама в ній в даний час мешкає. Вважає, що довіреність та договір дарування є недійсними.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: державний нотаріус Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області Савченко МаринаАнатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ІвановаОлена Павлівна, ОСОБА_10 про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не в повній мірі оцінені ті обставини, що відбулись з позивачкою в її квартирі на початку березня 2017 року, описані нею як у власних письмових поясненнях так і в її особистих показах, наданих в суді в якості свідка. Вказані покази не заперечувались відповідачем ОСОБА_5, а також підтверджувались показами інших свідків.

Вказує, що поряд з фактором здоров'я, причиною помилки позивача стало недотримання порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема, не роз'яснено позивачу державним нотаріусом Савченко М.А. дійсного змісту довіреності в частині обсягу повноважень повіреного ОСОБА_6 Так, на момент підписання довіреності, вік позивача становив 94 роки. Зважаючи на вік позивача, державний нотаріус, виконуючи вимоги законодавства, зобов'язана була беззаперечно переконатись в тому, що позивач в повній мірі усвідомлює всі істотні умови цієї довіреності та дійсно бажає уповноважити повіреного ОСОБА_6 на вчинення відповідних повноважень, в тому числі щодо дарування квартири.

Окрім цього, звертає увагу суду, що у позивача відсутнє будь - яке інше житло окрім спірної квартири, а також відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за договором дарування, продовження проживання позивача в спірній квартирі після укладення договору, сплата позивачем впродовж року комунальних платежів, свідчить лише про те, що і до підписання довіреності від 25.03.2017 року позивач не мала жодного наміру дарувати єдине своє житло.

В суді апеляційної інстанції позивач особисто підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на те, що вона не мала наміру дарувати свою квартиру і іншого житла вона не має.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином неодноразово повідомлялись за адресою їх постійного проживання, від явки до суду ухиляються, хоча колегія суддів вважає, що вони обізнані із розглядом справи в апеляційному суді, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, позивачу ОСОБА_4 на праві власності належить 1/2 частина квартири квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації 24.03.1993 року, згідно розпорядження (наказу) №597 від 24.03.1993 року, зареєстрованого КМБТІ 26.04.1993 року в реєстровій книзі за №2349 та 1/8 частина квартири належить позивачу ОСОБА_4 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Майданник І.В. державним нотаріусом Дев'ятої київської державної нотаріальної контори 27.03.2014 року за реєстровим №7-233.

Другим співвласником квартири є ОСОБА_10

25.03.2017 року ОСОБА_4 видала довіреність на ім.'я ОСОБА_6, що була посвідчена державним нотаріусом Сквирської районної державної нотаріальної контори Савченко М.А. за реєстровим №491.

Зазначеною довіреністю позивач уповноважила ОСОБА_6 бути її представником в будь - яких підприємствах, установах, організаціях України, незалежно від їх форми власності, галузевого спрямування та підпорядкування, а також перед фізичними особами, з усіх без винятку питань, що стосується укладення договору дарування належної на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5; отримання необхідних для відчуження вищевказаного нерухомого майна документів від усіх осіб, установ, організацій, підприємств, незалежно від їх форми власності, галузевого спрямування та підпорядкування, а також перед фізичними особами.

За цією довіреністю представник користується правом подання та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень, включаючи заяви, в тому числі щодо сімейного стану, повідомлення, правочини; а також одержувати будь-які довідки та документи, дублікати втрачених документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень; здійснювати державну реєстрацію прав на вищевказане нерухоме майно, укласти договір дарування квартири, а також виконувати всі інші юридично значимі дії, передбаченні чинним законодавством для такого роду повноважень.

В подальшому, на підставі вказаної довіреності 06.07.2017 року ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 5/8 частин квартири квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування 5/8 частин квартири від 06.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Івановою О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №478.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо помилки при вчиненні довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_6

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна із наступних підстав.

Відповідно до ст. 215 ЦК України правочин є недійсним у зв'язку із недодержанням у момент його вчинення стороною загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.. 203 ЦК України.

Ч.2,3 ст. 203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що довіреність - це односторонній правочин.

Відповідно до ст.229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням . Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Позивач зазначила, що , підписуючи довіреність у нотаріуса в м.Сквира, вона була ослабленою, не змогла вийти з автомобіля, тому нотаріус сіла до неї в автомобіль, де позивач і підписала довіреність. Однак, вона вважала, що надає право ОСОБА_6 представляти її інтереси в різних установах та отримувати різні довідки, але помилялася щодо того, що вона надає йому право дарувати її квартиру, так як вона вважала, що без неї такий договір дарування не може бути вчинений, а вона наміру дарувати квартиру не мала, так як спірна квартира є її єдиним житлом і тим більше не мала наміру уповноважувати розпоряджатися її квартирою ОСОБА_6

Колегія суддів вважає, що позивач помилилася щодо природи правочину, який вчиняла та щодо прав і обов'язків, які вона надавала ОСОБА_6

Помилка - це суб'єктивний , внутрішній стан особи.

Враховуючи похилий вік позивача, поганий стан здоров'я, в якому перебувала позивач, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач не надала доказів щодо помилки відносно видачі довіреності на ім. я ОСОБА_6, який не відповідає обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ч.1 п.3 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до Вікіпедії помилка - це ненавмисне, забудькувате відхилення від правильних дій, вчинків, думок; різниця між очікуваною або виміряної і реальною величиною.

Подальші дії позивача, а саме вимоги повернути її до міста Києва, де вона мала квартиру, отримувала за адресою цієї квартири медичне та соціальне обслуговування, її бажання жити в місті Києві свідчать про те, що вона не мала наміру відчужувати своє єдине житло , що вказує на те, що при вчиненні довіреності вона допустила помилку, надаючи цією довіреністю відповідні права ОСОБА_6

За таких обставин колегія суддів вважає, що довіреність від імені ОСОБА_4 на імя повіреного ОСОБА_6, посвідчену державним нотаріусом Савченко МариноюАнатоліївною Сквирської районної державної нотаріальної контори 25 березня 2017 року за реєстровим № 492 повинна бути визнана недійсною.

Оскільки договір дарування 5/8 частин квартири АДРЕСА_1, укладений між дарувальником ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_6, та обдарованою ОСОБА_5, посвідчений 6 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Оленою Павлівною за реєстровим № 478, вчинений на підставі довіреності, яка є недійсною, договір не відповідав волі ОСОБА_4, то він також повинен бути визнаний недійсним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга повинна бути задоволена, рішення суду першої інстанції скасоване та постановлене нове рішення, яким позовні вимоги задоволені.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, то з відповідачівОСОБА_5, ОСОБА_6 стягує на її користь судовий збір в розмірі 4 451 гривню 60 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати Довіреність, видану ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, посвідчену державним нотаріусом Савченко Мариною Анатоліївною Сквирської районної державної нотаріальної контори 25 березня 2017 року за реєстровим № 491, недійсною.

Визнати Договір дарування 5/8 частин квартири АДРЕСА_1, укладений між дарувальником ОСОБА_4, від імені якої діяв за довіреністю ОСОБА_6, та обдарованою ОСОБА_5, посвідчений 6 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Оленою Павлівною, реєстровий номер 478, недійсним.

Скасувати державну реєстрацію прав за ОСОБА_5 за індексним № 36014521 від 6.07.2017 року, прийняту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Оленою Павлівною, на об'єкт нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 21258497).

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 4 451 гривню 60 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: Судді: