ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/996/17 Номер провадження 22-ц/814/191/18Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

учасники справи

представник позивача Коваленко Р.Й.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк»

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року, ухвалене суддею Татіщевою Я.В., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 79 653,66 грн.

Позовна заява мотивована тим, що25.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, відповідач не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв'язку з чим станом на 31.08.2017 року має заборгованість у розмірі 79 653,66 грн., яка складається з наступного: 4 965,95 грн. - заборгованість за кредитом; 66 956,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 462,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 3 769,22 грн. - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 79 653,66 грн. за кредитним договором № б/н від 25 березня 2011 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1 600 грн.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги є недоведеними, із виписки та розрахунку заборгованості є незрозумілим, яку кількість карток ПАТ КБ "ПриватБанк" та з якими номерами карток має відповідач ОСОБА_3, чи мається у неї заборгованість відповідно до заповненої нею Анкети - заяви від 25 березня 2011 року про отримання картки «Універсальна». Суду не надано жодного доказу строку дії картки, з яким пов'язується строк дії укладеного між сторонами договору, оскільки відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, які викладені у п.п. 2.1.1.2.11 та 2.1.1.2.12 картка діє до останнього дня місяця вказаного на лицьовій стороні картки включно, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, шляхом надання картки з новим строком дії, що унеможливлює суд встановити строк дії відповідного договору та перевірити правильність застосування позивачем до спірних правовідносин умов діючого договору при визначенні заборгованості станом на 31.08.2017 року.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення місцевого суду скасувати з підстав порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не враховано, що відповідачем інформація про себе в анкеті-заяві від 25.03.2011 р. заповнена особисто, вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила її, тобто підписуючи анкету-заяву 25.03.2011 р. відповідач пройшла ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення буд-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно процедури, яка затверджена наказами по банку, що не суперечить чинному законодавству, оскільки відповідач була раніше ідентифікована та вже підписувала анкету-заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг в банку, то підписання додаткових анкет не вимагалося, тому під час видачі кредитної картки клієнта було лише сфотографовано відповідача із даною карткою. Відповідач після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що свідчить про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Із виписки по руху коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувалася грошима, отримувала кошти через банкомати, а отже й отримала картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У судове засідання апеляційного суду вдруге не з»явилася відповідач ОСОБА_3

05.11.2018 р. у відповідності до вимог п. 11. ст. 128 ЦПК України відповідач ОСОБА_3 викликана до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, 25 березня 2011 року відповідачем ОСОБА_3 була заповнена анкета - заява позичальника, у якій указано, що вона разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6).

Із вищевказаної анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що позичальник просив оформити платіжну картку кредитна «Універсальна»/ з бажаним лімітом 1 000 грн.

Із Витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 вбачається, що п.2.1.1.2.1 визначено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вигляд визначений в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк уклали договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, вказана у заяві (а.с. 24).

Із п.п. 2.1.1.2.11 та 2.1.1.2.12 вбачається, що картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні картки включно, по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, шляхом надання картки з новим строком дії (а.с. 25).

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.03.2011 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та клієнтом ОСОБА_3, вбачається, що станом на 31 серпня 2017 року остання має заборгованість перед банком у сумі 79 653,66 грн., яка складається з наступного: 4 965,95 грн. - заборгованість за кредитом; 66 956,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 462,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3 769,22 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5).

Із копії виписок за період із 01.01.1999 року по 13.12.2017 року по основній картці НОМЕР_1, вбачається, що по цій картці був встановлений кредитний ліміт 5 100 грн., баланс на початок періоду становив 0,00 грн.; всього прихід - 11,17СR; всього витрати - 11,17СR; валюта рахунку UAH; баланс на кінець періоду - -0,00 грн.; сума комісій - -0,00 грн.; сума знижок - 0,00грн (а.с. 91).

Із виписки за період із 01.01.1999 року по 13.12.2017 року по основній картці НОМЕР_2 вбачається, що по даній картці був встановлений кредитний ліміт 5 100 грн., баланс на початок періоду становив 0,00грн.; всього прихід - 5972,99СR; всього витрати - 98798,33 грн; валюта рахунку UAH; баланс на кінець періоду - 92825,34 грн.; сума комісій - 405,20грн.; сума знижок - 3,16грн (а.с. 91).

Апеляційний суд у складі колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

По справі вбачається наступне, що 25.03.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 5 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором (а.с. 11-13).

Анкета-заява від 25.03.2011 р. № 206204189 заповнена позичальником ОСОБА_3 власноручно, у ній вказані її персональні дані (а.с. 6).

19.12.2012 р. ОСОБА_3 отримала банківську картку № НОМЕР_2, що підтверджується фотом клієнта з продуктом/карткою та довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 (а.с.155, 101).

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 25.03.2011 р., укладеного між сторонами, станом на 31.08.2017 р., з якого вбачається, що період заборгованості починається обраховуватися з дати 19.12.2012 р., тобто з дати отримання позичальником ОСОБА_3 картки.

Також позивачем надано виписки по рахунку по основній картці № НОМЕР_1 за період з 01.01.1999 р. по 13.12.2017 р. та по основній картці НОМЕР_2 за період з 01.01.1999 р. по 13.12.2017 р. (а.с. 91-100, 161-168).

Порівнюючи інформацію, що міститься у розрахунку заборгованості та виписках по рахунках по вказаних банківських картках, вбачається, що вона є ідентичною та відображає всі банківські операції по вказаних картках, які здійснювалися позичальником ОСОБА_3, зокрема, оплата товару у магазинах, зняття готівки у банкоматі, списування коштів за мобільний зв»язок, перекази коштів з рахунку та рахунок, користування Приват24, щомісячні

платежі за договором страхування, поповнення мобільних телефонів через банкомат тощо, що вказує на те, що позичальник ОСОБА_3 користувалася банківськими картками, які вона мала.

Із розрахунку заборгованості та виписок по рахунку, вбачається, що 31.07.2014 р. у терміналі самообслуговування відбулося поповнення картки на суму 200,00 грн.,18.08.2014 р. відбулося поповнення з картки чи рахунку у терміналі самообслуговування у розмірі 400,00 грн., 07.11.2014 р. відбулося автоматичне погашення заборгованості у розмірі 137,17 грн. (а.с. 96, 97).

Позов подано до суду 05.10.2017 р., відповідачем не заперечується факт отримання банківських карток, відповідач не заявляла про застосування строку позовної давності.

Висновок суду першої інстанції про недоведеність позову є неправильним, грунтується на неповному дослідженні обставин справи, зібраним по справі доказам дана судом неправильна юридична оцінка.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов»язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках твід суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

По справі вбачається, що позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3 462,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 3769,22 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 3769,22 грн. - штраф (процентна складова), тому ці суми підлягають виключенню із загального розміру заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір при подачі позову у розмірі 1 600 грн. (а.с. 1) та судовий збір у розмірі 2 400 грн. при подачі апеляційної скарги (а.с. 169), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1 514, 24 грн. - судовий збір при подачі позову та 2271,36 грн. - при подачі апеляційної скарги, а всього 3 785,60 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 18 червня 2018 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.03.2011 року у розмірі 75 384,44 грн., яка складається з наступного: 4 965,95 грн. - заборгованість за кредитом; 66 956,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 462,09 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у розмірі 3 785,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий суддя-доповідач Дорош А.І.

Судді: Лобов О.А.

Триголов В.М.