КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3709/2018
У Х В А Л А

07 грудня 2018 року місто Київ

справа №753/2317/16-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 04 серпня 2010 року у розмірі 20816,86 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4990,04 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 14359,35 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; штрафу (процентна складова) - 967,47 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 04 серпня 2010 року відповідач підписала заяву №б/н, за умовами якої отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які розміщені на сайті банку, складає між неюта банком кредитний договір.

Зазначав, що ОСОБА_1 взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язкуз чим виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути з останньої.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 04 серпня 2010 року у розмірі 20816,86 та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року у задоволенні заяви відповідача про перегляд заочного рішення від 14 березня 2016 року відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками вона не отримувала, оскільки не проживає за адресою своєї реєстрації, що позбавило її можливості реалізувати свої права передбачені ст.ст.27, 31 ЦПК України 2004 року.

Вказувала, що вона сплатила більше коштів ніж вказано в позові.

Зазначала, що борг виник ще у 2010 році, так як вона самостійно виховувала дитину та мала тяжкий матеріальний стан. Після отримання кредиту нею було сплачено декілька платежів в повернення кредиту, після цього вона не змогла його сплачувати.

Посилалася на те, що з дня коли позивач довідався про порушення свого права пройшло більше трьох років, тобто позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Ухвалою Верховного Суду у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року справу №754/13763/15-ц з подібних правовідносин передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення питання про відступлення від правової позиції, висвітленої Верховним Судом України.

Передаючи справу №754/13763/15-ц, Верховний Суд посилався на те, що судом було встановлено неоднозначність судової практики щодо застосування Умов та Правил надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, які містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам..

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до розгляду справи №754/13763/15-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись ст.ст.252, 268 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №754/13763/15-ц.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: