КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/2156/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/3437/17

06 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- БорисовоїО.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Чернишової Є.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, скасування реєстрації та стягнення коштів за автомобіль,-

в с т а н о в и в:

20 вересня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, скасування реєстрації та стягнення коштів за автомобіль.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 05 квітня 2014 року він придбав у ОСОБА_2 автомобіль Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, згідно довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року, виданої ТОВ «Автотрейд-РС», вартістю 69 120,00 грн. Даний автомобіль був зареєстрований за ним на праві власності та йому присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1. Влітку 2015 року він отримав з Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна з чужого володіння. Після цього ним було подано зустрічний позов до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2 про визнання його добросовісним набувачем. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року, позов ОСОБА_5 про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна з чужого володіння - задоволено частково. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем - відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що на вчинення правочину щодо відчуження автомобіля волевиявлення ОСОБА_5 не було, довіреності він не підписував. У задоволенні вимог в частині визнання недійсною довідки-рахунку від 05 квітня 2014 року та договору купівлі-продажу автомобіля укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, суд відмовив, оскільки ОСОБА_5 не є стороною даного правочину.Вказував на те, що він виконав рішення Дніпровського районного суду м. Києва та повернув ОСОБА_5 автомобіль.

На підставі наведеного, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладений між ним та ОСОБА_2, здійснений на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року, виданої ТОВ «Автотрейд-РС»; стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти сплачені за автомобіль марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6 в розмірі 69 120,00 грн.; скасувати державну реєстрацію автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6 реєстраційний номер НОМЕР_1 за ним (ОСОБА_4).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, здійснений на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року, виданої ТОВ «Автотрейд-РС».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти сплачені за автомобіль марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6 в розмірі 69 120,00 грн.

Скасовано державну реєстрацію автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, сплачений ним судовий збір в загальному розмірі 1 971, 21 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2017 року та направити справу на новий судовий розгляд за встановленою законом підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції були неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, що є безумовною підставою для скасування судового рішення і направлення справи до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Зазначав, що, відкриваючи провадження у даній справі, суд не перевірив наявну в матеріалах справи інформацію щодо місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2, чим порушив встановлений ч. 3 ст. 122 ЦПК України порядок, визначений для вирішення даного питання, що призвело до розгляду справи з порушенням правил підсудності. Вказував на те, що позивачу було достеменно відомо про зареєстроване місце проживання відповідача, оскільки вони приймали участь в якості співвідповідачів в іншій цивільний справі № 755/14461/15-ц, яка розглядалася Дніпровським районним судом м. Києва.

Посилався на те, що, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції посилався на обставини, що були встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, та застосував норму, яка передбачає правові наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України та стягнув з ОСОБА_2 грошові кошти. При цьому суд не звернув увагу, що згаданим рішенням від 29 листопада 2016 року була визначена особа, винна у вчинені недійсного правочину (станом на час розгляду справи є померлою), а також її спадкоємець, тому суд повинен був залучити до участі у справі особу, яка за законом мала б відшкодовувати збитки, завдані недійсним правочином.

17 серпня 2018 року до Апеляційного суду Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_12, в якому вона зазначала, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене судом відповідно до норм матеріального права та із дотриманням норм процесуального права. Вказувала на те, що судом першої інстанції були дотримані правила підсудності, оскільки до Головного управління ДМС у м. Києві було направлено адвокатський запит та згідно відповіді від 08 вересня 2017 року перевіркою встановлено, що згідно даних відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві ОСОБА_2 зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку в місті Києві не значиться, а тому відповідно до вимог п. 9 ст. 110 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подачі позову) позов до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, було пред'явлено за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування - до Фастівського міськрайонного суду Київської області, оскільки позивачу була відома адреса відповідача саме: АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_13 від імені ОСОБА_5, згідно посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. довіреності від 25 жовтня 2013 року та ОСОБА_2 здійснений на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 055355 від 01 грудня 2013 року виданої ТОВ «Кори Сервіс», то і договір купівлі-продажу цього ж автомобіля, укладений в подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, здійснений на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05.04.2014 року виданої ТОВ «Автотрейд-РС», також підлягає визнанню недійсним із настанням наслідків недійсності правочину, а тому висновки суду є обгрунтованими.

Указом Президента України від 29 грудня 2018 року №452/2017 про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, шляхом ліквідації Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області.

Відповідно до статті 147 Закону України &q? 2;Про судоустрій і статус суддів&quап; суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ко;Голос України&qu>

03 жовтня 2018 року опубліковано в газеті &qufa;Голос України&quom; № 185 повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_12 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року, виданої ТОВ «Автотрейд-РС», ОСОБА_4 придбав автомобіль Geely Fe-1,2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, вартістю 69 120,00 грн.

Даний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_4 та йому присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: Регіональний сервісний центр в м. Києві МВС України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу транспортного засобу та витребування майна з чужого володіння задоволено частково.

Визнано недійсною довіреність від 25 жовтня 2013 року, видану від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_13 та ОСОБА_6 на право керування, управління та розпорядження автомобілем марки Geely Fe-1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6,реєстраційний номер НОМЕР_4, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_13 від імені ОСОБА_5, згідно посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. довіреності від 25 жовтня 2013 року, та ОСОБА_2, здійснений на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 055355 від 01 грудня 2013 року, виданої ТОВ «Кори Сервіс».

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 автомобіль марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 691,21 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, виданого 12 квітня 2017 року зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_14 автомобіль марки Geely Fe-1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно заяви, завіреної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 01червня 2017 року зареєстрованої в реєстрі № 854, ОСОБА_5 не має претензій до ОСОБА_4 стосовно зобов'язання згідно виконавчого листа, виданого 12 квітня 2017 року, щодо зобов'язання повернути ОСОБА_14 автомобіль Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Дніпровського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24 травня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року встановлено, що ОСОБА_5 на вчинення правочину щодо відчуження автомобіля НОМЕР_5, та видачі довіреності від 25 жовтня 2013 року представникам ОСОБА_13 та ОСОБА_6 волевиявлення не мав, намір стосовно продажу транспортного засобі у нього був відсутній, довіреність не підписував.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, здійснений на підставі довідки-0рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 кошти, сплачені за автомобіль в розмірі 69 120,00 грн., скасовуючи державну реєстрацію автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_13 від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_2, здійснений на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 055355 від 01 грудня 2013 року виданої ТОВ «Кори Сервіс», то і укладений в подальшому договір купівлі-продажу цього автомобіля між ОСОБА_15 та ОСОБА_2, також підлягає визнанню недійсним із настанням наслідків недійсності правочину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений на підставі повного та об&q?де;єктивного дослідження наданих доказів та з дотриманням вимог закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Ввідповіно до ч.1, ч. 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як встановлено у рішенні Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 березня 2017 року, на вчинення правочину щодо відчуження автомобіля Geely Fe - 1, д.н.з. НОМЕР_4, та видачі довіреності від 25 жовтня 2013 року представникам ОСОБА_13 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 волевиявлення не мав, намір стосовно продажу транспортного засобу у нього був відсутній, довіреність він не підписував, а відтак такий правочин є недійсним і будь-якої юридичної сили не має.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, укладений між ОСОБА_13 від імені ОСОБА_5, та ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу автомобіля марки Geely Fe - 1, 2011 року випуску, номер шасі (кузова/рама) НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_2, укладеного в подальшому між ОСОБА_15 та ОСОБА_2, здійсненого на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 086497 від 05 квітня 2014 року виданої ТОВ «Автотрейд-РС» недійсним із настанням наслідків недійсності правочину. За вказаним правочином ОСОБА_2 продав ОСОБА_15 вказаний автомобіль та отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 69 120 грн.00 коп., а тому, визнаючи вказаний договір купівлі-продажу недійсним, суд обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача отримані за договором кошти, враховуючи і те, що ОСОБА_4 за рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 29 листопада 2016 року добровільно повернув спірний автомобіль його первісному власнику ОСОБА_5.

Доводи апеляційної скарги про те, що, відкриваючи провадження у справі, суд не перевірив наявну в матеріалах справи інформацію щодо місця проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2, чим порушив встановлений ч. 3 ст. 122 ЦПК України ( у редакції, що діяла на час вирішення питання про відкриття провадження у справі) порядок, визначений для вирішення даного питання, що призвело до розгляду справи з порушенням правил підсудності, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України (у редакції, що діяла на час відкриття провадження у справі) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

08 листопада 2017 року суд надіслав до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві судовий запит, в якому просив надати відомості про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку адресно-довідкового відділу ГУ ДМС України в місті Києві щодо ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області ОСОБА_2 за вказаною адресою не зареєстрований.

Відповідно до абзацу 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України ( у редакції на час вчинення процесуальної дії), у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 викликався судом першої інстанції в судове засідання 18 грудня 2017 року через оголошення в Урядовому Кур'єрі, яке було опубліковано у газеті від 07 грудня 2017 року (а.с. 75-77).

Відповідно до п. 9 ст. 110 ЦПК України ( у редакції на час вчинення процесуальної дії), позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Враховуючи, що останнім відомим місцем проживання відповідача було АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Фастівського міськрайонного суду Київської області, суд першої інстанції відкрив провадження у даній справі з дотриманням правил територіальної підсудності.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року була визначена особа, винна у вчинені недійсного правочину (станом на час розгляду справи є померлою), а також її спадкоємець, тому суд повинен був залучити до участі у справі особу, яка за законом мала б відшкодовувати збитки, завдані недійсним правочином, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані доводи не стосуються предмету доказування у даній справі, так я предметом спору є недійсність договору купівлі-продажу автомобіля та застосування наслідків його недійсності, а не відшкодування шкоди стороною іншого правочину ОСОБА_13, який не є стороною оспорюваного правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не був повідомлений про день на час розгляду справи судом першої інстанції, що призвело до порушенням його процесуального права на участь у розгляді справи не грунтуються на наявних в матеріалах справи доказах та вимогах закону, з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 74 ЦПК України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) визначено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Згідно вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України ( в редакції до 15 грудня 2017 року) визначає, що відповідач, зареєстроване місце проживання ( перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи 18 грудня 2017 року повідомлявся судом шляхом розміщення оголошення від 27 листопада 2017 року в газеті &q?дж; Урядовий кур&q?ти;єр&q? н;.

07 грудня 2017 року в газеті &qute;Урядовий кур&qu;t;єр&qude; було розміщено оголошення Фастівського міськрайонного суду Київської області про розгляд справи 18 грудня 2917 року о 09 годині 15 хвилин.

18 грудня 2017 року розгляд справи було відкладено на 27 грудня 2017 року у зв&qut:;язку з неявкою всіх учасників справи.

Згідно вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання ( перебування ), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщено не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Про розгляд справи 27 грудня 207 року відповідач ОСОБА_2. повідомлявся судом шляхом оголошення на сайті Судової влади України 18 грудня 2017 року, а тому відповідач був повідомлений судом першої інстанції у визначеному ЦПК України порядку. Відомостей про реєстрацію відповідача за адресою АДРЕСА_4 , про які відповідач зазначає в апеляційній скарзі, матеріали справи не містять. Доказів того, що вказане місце проживання було відомо позивачу ОСОБА_4 за матеріалами іншої цивільної справи апеляційному суду також не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: