КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/427/16-ц

номер провадження: 22-ц/824/3663/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року у складі судді Кондратенко О.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа: Національний банк України, про зобов'язання виплатити суму вкладу та нараховані відсотки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський»), третя особа: Національний банк України, у якому просив зобов'язати ПАТ «Банк Михайлівський» виконати умови договору із відповідачем та виплатити йому одноразовою операцією усю суму вкладу та нараховані на цю суму відсотки; зобов'язати ПАТ «Банк Михайлівський» надати суду перелік документів, що підтверджують відмову від виконання умов банківського вкладу (депозиту) № 840-056-000086269 від 28 травня 2015 року; постановити окрему ухвалу, якою довести до відома Національного банку України про допущені ПАТ «Банк Михайлівський» порушення прав клієнтів банку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали (а.с.51).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 08 червня 2018 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовна заява була подана ОСОБА_1 до суду у січні 2016 року за зареєстрованим його місцем проживання та оформлена відповідно до вимог ст.ст.118-120 ЦПК України, у редакції чинній на час подання позову, а тому вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України та підлягає поверненню заявнику для усунення недоліків позову.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський»), третя особа: Національний банк України, у якому просив зобов'язати ПАТ «Банк Михайлівський» виконати умови договору із відповідачем та виплатити йому одноразовою операцією усю суму вкладу та нараховані на цю суму відсотки; зобов'язати ПАТ «Банк Михайлівський» надати суду перелік документів, що підтверджують відмову від виконання умов банківського вкладу (депозиту) № 840-056-000086269 від 28 травня 2015 року; постановити окрему ухвалу, якою довести до відома Національного банку України про допущені ПАТ «Банк Михайлівський» порушення прав клієнтів банку.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що позовна заява не відповідає вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме:

- позивачем не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності;

- позивачем не чітко викладено зміст позовних вимог, а саме, умови якого договору повинен виконати ПАТ «Банк Михайлівський», та з яким відповідачем, яка сума підлягає стягненню одноразово, який розмір відсотків та за який період - надати обґрунтований розрахунок сум, що підлягають стягненню.

21 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 отримав копію ухвали суду Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.54).

31 травня 2018 року у встановлений в ухвалі строк позивач подав до суду заяву про виконання ухвали суду від 06 квітня 2018 року, в якій зазначив, що в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 оформлена у порядку, передбаченому ст.ст.118-120 ЦПК України (в редакції 2004 року), а тому підстав для відмови у відкритті провадження у справі або для повернення позовної заяви немає. З огляду на викладене, позивач вважав, що він не повинен подавати нову позовну заяву відповідно до нового ЦПК України, а тому просив суд вважати, що ухвала суду першої інстанції від 06 квітня 2018 року виконана, або її скасувати (а.с.55).

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в ухвалі суду Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2018 року недоліки позивачем не усунуті.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ч.4 ст.3 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський», третя особа: Національний банк України, про зобов'язання виплатити суму вкладу та нараховані відсотки.

На час звернення позивача до суду з указаним позовом, вимоги щодо форми і змісту позовної заяви були встановлені ст.119 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Однак суд першої інстанції, вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху, на наведене уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ч.3 ст.175 ЦПК України.

Крім того, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2016 року було відкрито провадження у даній справі та не врахував положення ч.8 ст.257 ЦПК України, якою передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до положень ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку,що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 08 червня 2018 рокупостановлена з порушенням норм процесуального права і відповідно до ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 08 червня 2018 року товариства з обмеженою відповідальністю «Скоробей» та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді