Справа №473/321/18
Провадження № 22 ц- 812/203/18 Головуючий першої інстанції: Фасій В.В.
Категорія- 53 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2018 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Серебрякової Т.В. із секретарем

судового засідання : Андрієнко Л.Д.

з участю:

позивача - ОСОБА_4

представників:

відповідача - Маркітан А.В.,

Лукяненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10. 09.2018 р. у справі за

позовом

ОСОБА_4 до Покровської загальноосвітньої школи I-III ступенів Врадіївської районної ради Врадіївського району Миколаївської області (далі- Покровська ЗОШ, або школа) про визнання відмови у прийнятті на роботу незаконною та покладення зобов'язання укласти трудовий договір,

встановила:

13.04.2018 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до Покровської ЗОШ про визнання відмови у прийнятті на роботу на посаду вчителя фізичної культури незаконною та покладення зобов'язання укласти з ним трудовий договір.

Позивач зазначав, що 23.10.2017 р. подав директору школи Маркітан А.В. заяву про прийняття на посаду вчителя фізичної культури, але йому було відмовлено у зв'язку з прийняттям на посаду іншого працівника.

Посилаючись на те, що директором школи була безпідставно надана перевага при прийнятті на посаду іншому працівнику, а йому необгрунтовано відмовлено в укладенні трудового договору, позивач просив про задоволення позовних вимог.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10. 09.2018 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового про задоволення його позовних вимог в повному обсязі вважаючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, вимогам закону та наданим доказам.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах визначених ст. 367 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Згідно зі статтею 22 КЗпП України забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України.

При цьому, статтею 24 КонституціїУкраїни встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Що стосується педагогічних працівників, то Законом «Про загальну середню освіту» встановлені додаткові вимоги до цієї категорії працівників,

Зокрема, статтею 24 цього закону передбачено, що педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту та/або професійну кваліфікацію педагогічного працівника, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки в закладах системи загальної середньої освіти.

Саме такого змісту конституційними гарантіями громадян та законодавчими обмеженнями має керуватися власник або уповноважена особа при застосуванні своїх повноважень щодо укладення трудового договору та вирішенні питання про працевлаштування чи відмову в укладенні трудового договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач раніше працював в Покровській ЗОШ вчителем фізичної культури, а з 2012 року перебуває на пенсії.

На час подання ним заяви про прийняття на роботу посада вчителя фізичної культури вакантною не була, оскільки наказу про звільнення попереднього вчителя на цей час не було видано.

В той же час, з заявою про прийняття на роботу звернувся колишній працівник школи ОСОБА_7, який також має відповідну посаді вчителя фізичної культури кваліфікацію.

Посадова інструкція, затверджена наказом МОН № 665 від 01.06.2013 р. «Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів» крім рівня спеціальної освіти, не містить вимог до стажу роботи вчителя фізичної культури.

Згідно зі статутом Покровської ЗОШ до виключних повноважень директора віднесено питання про укладення трудового договору з педагогічними працівниками.

З пояснень директора та з її письмової відмови в прийнятті на роботу ОСОБА_4 вбачається, що при вирішенні заяви про працевлаштування позивача були враховані усі обставини, які передбачені законом для вирішення питання про відповідність особи встановленим вимогам для зайняття посади вчителя фізичної культури, а відмова у прийнятті на роботу обгрунтована прийняттям на роботу іншої особи без порушення конституційних вимог щодо рівності прав громадян та недопустимості будь-якого прямого або непрямого обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні трудового договору.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи та з врахуванням наданих доказів у сукупності дійшов правильного висновку про те, що відмова позивачу у прийнятті на роботу є обгрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує його трудових прав.

З врахуванням цього висновку судом ухвалене законне та обгрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання апеляційної скарги на незаконність рішення через неналежну оцінку доказів, не заслуговують на увагу, оскільки при ухваленні рішення суд виходив з усієї сукупності обставин, якими підтверджено висновок про обгрунтованість відмови у прийнятті на роботу.

При цьому судом були враховані не тільки обставини, якими керувався керівник школи при застосуванні своїх повноважень щодо досягнення згоди з іншим працівником про прийняття на роботу, але й обставини, які за законом мають бути наявними для вирішення питання про відповідність особи встановленим вимогам для зайняття посади вчителя фізичної культури.

До того ж, в ході судового розгляду не встановлено, що відмова у прийнятті на роботу була необгрунтованою та є наслідком надання незаконної переваги іншій особі в силу привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками чи пов'язана з дискримінаційними мотивами, про які йде мова у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»

Посилання апеляційної скарги на невідповідність ОСОБА_7 посаді вчителя, його аморальність також не може бути підставою для скасування рішення, оскільки законність наказу про прийняття на роботу цієї особи не була предметом позову.

Доводи щодо порушення закону самим директором при здійсненні керівництва школою також не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини також не були предметом позову, а законність діяльності директора була предметом перевірки органів, яким він підпорядкований.

Інші доводи апелянта також не можуть бути враховані при апеляційному перегляді, оскільки правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати що його ухвалено внаслідок порушення норм судочинства та неправильного застосування матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями, 367, 375, 381-382ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 10. 09.2018 р. - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але на протязі тридцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.І. Галущенко Судді: П.П. Лисенко Т.В.Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 грудня 2018 року.