Справа № 661/3941/16-ц
Провадження № 2/661/410/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Бойко М.Є.,

за участю секретаря Ярошенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач звернувся до Новокаховського міського суду із вищевказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 05.02.2015 року, який був укладений між громадянином ОСОБА_4 Народної Республіки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та згідно з яким відповідач отримав грошові кошти в розмірі 350 000 доларів США, проте, у встановлений в договорі строк, а саме - 15.08.2015 року, їх не повернув, свої грошові зобовязання не виконав до теперішнього часу, а тому, станом на грудень 2016 року, його заборгованість перед позивачем становить 570 500 доларів США. Представник позивача в ході розгляду справи уточнив свої вимоги та просив суд стягнути зазначену у позові суму боргу в національній валюті, з урахуванням курсу гривні станом на день звернення до суду 22.12.2016 року, що складає 15 101 135 грн..

Відповідач в судові засідання не зявлявся з невідомих суду причин, а тому, на підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд 20 березня 2017 року ухвалив по справі заочне рішення. Позов ОСОБА_1 був задоволений в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором позики від 05 лютого 2015 року в сумі 15 101 135 гривень та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 890 грн.. Всього 15 108 025 грн. (п`ятнадцять мільйонів сто вісім тисяч двадцять п`ять гривень).

01 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суд із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, дана заява ухвалою суду від 05 лютого 2018 року була залишена без руху та надано час для усунення недоліків.

Ухвалою від 14 лютого 2018 року заочне рішення суду від 20 березня 2017 року скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні в повному обсязі наполягав, у наданій суду письмовій заяві просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 в судові засідання жодного разу не зявлялися, хоча про день, час та місце розгляду справи, за відомими суду адресами, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлялись належним чином. Виклик відповідача ОСОБА_3 здійснювався не лише поштовими відправленнями, а і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, а виклик його представника ОСОБА_5, як за адресою, вказаною у заяві про перегляд заочного рішення як «адреса для листування», так і за адресою його реєстрації. Проте, конверти з судовими повістками про виклик відповідача до Новокаховського міського суду повертались із відмітками «за закінченням терміну зберігання», а про виклик його представника за адресою для листування з відміткою «за адресою не проживає», а за місцем реєстрації, як «за закінченням терміну зберігання» так і «за адресою не проживає». Тобто, відповідач та його представник, достовірно знаючи про розгляд справи судом, оскільки саме за їх заявою суд її переглядає, свідомо ухиляються від явки у судові засідання, жодних заяв щодо направлення поштових відправлень на іншу адресу, про розгляд справи чи його відкладення до суду не надсилали, а тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність, виходячи при цьому із положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, відповідач не скористався і своїм правом про надання відзиву на позовну заяву, а тому, згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проведено без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи та, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 05 лютого 2015 року між громадянином ОСОБА_4 Народної Республіки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 350 000 доларів США.

На виконання умов п.3 даного договору ОСОБА_3 зобов`язався повернути позикодавцю суму позики в готівковій формі в доларах США до дванадцятої години дня п`ятого серпня 2015 року.

На підтвердження укладення договору позики, погодження його умов та фактичного отримання коштів ОСОБА_3 06 лютого 2015 року надав ОСОБА_1 письмову розписку.

В порушення умов договору позики, у встановлений договором строк відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, чим заборгував перед позивачем суму позики в розмірі 350 000 доларів США.

Пунктом 4 вказаного договору між сторонами передбачено, що за користування грошовими коштами, отриманими в позику, позичальник зобов`язується щомісяця до 10 числа місяця наступного за поточним, сплачувати позикодавцю 1% від суми позики, до дня фактичного повернення позики у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач жодного разу, починаючи з березня 2015 року, не сплачував позичені кошти та проценти, які дорівнюють 3 500 доларів США, щомісячно.

Станом на грудень місяць 2016 року (час звернення до суду із позовною заявою) заборгованість відповідача за відсотками у відповідності з вищевказаним пунктом договору позики, починаючи з березня 2015 року по грудень 2016 року, становить грошову суму коштів у розмірі 73 500 доларів США (3 500 доларів США х 21 місяць = 73 500 доларів США).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 612 ЦКУ України, боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Пунктом 6 Договору передбачено, що в разі порушення Позичальником строку повернення суми позики він зобов'язується сплатити Позикодавцю неустойку в розмірі 2 % від суми позики за кожен місяць прострочення, починаючи з першого дня першого місяця прострочення до дня фактичного повернення суми позики в повному обсязі. Таким чином, станом на грудень місяць 2016 року, відповідач прострочив строк повернення позики, передбачений п. З Договору, а тому у відповідності з п. 6 вказаного договору, починаючи з вересня 2015 року по грудень 2016 року, сума грошового зобов'язання за порушення п.3 договору складає 112 000 доларів США ( 2% від суми позики за один місяць становить 7 000 доларів США; строк невиконання зобов'язання (прострочення) - 16 місяців ( вересень 2015 року - грудень 2016 року). 7 000 х 16 = 112 000 доларів США)

Відповідно до ч. 2 п. 6 Договору, в разі порушення Позичальником строку повернення суми позики більш ніж на 30 днів Позичальник сплачує Позикодавцю штраф в розмірі 10% (десять процентів) від суми позики.

На день звернення до суду Відповідачем не виконані зобов'язання перед Позивачем, передбачені Договором позики та порушено п. З Договору, згідно з яким останній мав повернути суму позики в повному обсязі до 05.08.2015 року, а тому Відповідач має сплатити на користь Позивача штраф у розмірі 10% від суми позики, що становить 35 000 (тридцять п'ять тисяч) доларів США.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 8 Договору позики передбачено, що зобов'язання за даним договором припиняються виконанням Позичальником обов'язків за даним договором в повному обсязі (сума позики, проценти за користування сумою позики та штрафні санкції за порушення строків повернення суми позики).

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, обставин, що мали б істотне значення для зменшення розміру неустойки (ч.3 ст. 551 ЦК України) не зазначив та не довів.

Таким чином, станом на 22.12.2016 року заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 за договором позики, згідно із наданим розрахунком, становить 570 500 доларів США та складається з: 350 000 доларів США - сума позики, 73 500 доларів США - 1% від суми позики за користування грошовими коштами (сумою позики), 112 000 доларів США - 2% від суми позики за невиконання зобов'язання, 35 000 доларів США - штраф 10% від суми позики.

Відповідно до вимог ст.ст. 192,533 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до прийняття за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України, що, відповідно, визначено у правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року.

Як вбачається з договору позики та розписки, розмір позики, яка підлягала поверненню боржником, визначався у іноземній валюті - долар США.

Станом на 22 грудня 2016 року (день звернення до суду) 1 долар США становив 26.47 грн., а тому сума боргу в розмірі 570 500 доларів США, яка підлягає стягненню в порядку виконання договору позики, становить 15 101 135 грн. (570 500 доларів США * 26.47 грн. = 15 101 135грн.).

Таким чином, оскільки відповідач в судовому засіданні не оспорював заявлені проти нього позовні вимоги, крім того, протягом дії договору не сплачував позику вчасно та у повному обсязі, тобто, зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, суд вважає, що зазначена вище сума боргу підлягає стягненню з нього на користь позивача у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь громадянина ОСОБА_4 Народної Республіки ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 лютого 2015 року в сумі 15 101 135 гривень, та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 890 грн.. Всього 15 108 025 грн. (п`ятнадцять мільйонів сто вісім тисяч двадцять п`ять гривень).

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко