Придніпровський районний суд м.Черкаси
РІШЕННЯ
Номер провадження2/711/30/18
17 травня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Кондрацької Н.М.
при секретарі: Мелещенко О.В.,
за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
представників згідно доручень ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів,-
Враховуючи викладене, позивач просить суд: стягнути з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на її користь грошові кошти в сумі 12 000 доларів США, що станом на 15.11.2017 становить 317 956,80 грн., в рахунок відшкодування витрат на придбання квартири; стягнути з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на її користь грошові кошти в сумі 23 180,19 грн., в рахунок відшкодування витрат за проведення ремонтних робіт; стягнути з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на її користь грошові кошти в сумі 50 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; судові витрати покласти на відповідачів.
По справі відкрито провадження та призначене судове засідання.
В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 та представники позивача згідно доручення ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовну заяву підтримали, просили її задовольнити. Щодо позовних вимог представник ОСОБА_1 зазначив, що вважає щоб вони були розподілені наступним чином: грошові кошти в розмірі 11 тисяч доларів США стягнути з ОСОБА_7, витрати за ремонтні роботи та грошові кошти за погашення боргів перед обслуговуючими організаціями стягнути повністю з ОСОБА_8, оскільки витрати виникли внаслідок його неправомірних дій, моральна шкоду стягнути по 25 тисяч гривень з кожного з відповідачів, а взагалі при визначенні сум, які підлягаютьстягненню з відповідачів, покладається на розсуд суду.
Представник відповідача ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги відносно ОСОБА_8 не визнав, просив відмовити в їх задоволенні на підставі доводів викладених у відзиві на позовну заяву.
Представник відповідача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги відносно ОСОБА_7 не визнав, просив відмовити в їх задоволенні на підставі доводів викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів..
За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини:
Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов язків.
На підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Вимогам частини 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Пунктом 3 зазначеного Договору сторони підтвердили, що продаж, що є дійсним наміром сторін, вчинено за 41 500 грн., які покупець сплатив, а продавець отримав повністю ще до підписання цього договору. Своїм підписом під цим договором продавець підтвердив факт повного розрахунку за продану квартиру і відсутність щодо покупця будь-яких претензій фінансового характеру.
Згідно розписки від 14.12.2016 ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 11 500 доларів США.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Законодавством визначено, що при укладенні договорів купівлі- продажу обєктів нерухомості, сторони зобовязані сплатити податки, розмір яких визначається виходячи з вартості предмета договору, сторони договору зобовязані зазначити таку істотну умову у її реальному грошовому виразі, сумлінно та своєчасно сплатити з неї податки, і у випадку подальшого порушення своїх прав будь-яким порушенням такого договору розраховувати на захист держави, в тому числі судовий.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Стосовно позовних вимог щодо стягнення грошових коштів в сумі 500 доларів США, які були витрачені позивачем ОСОБА_6 на оплату послуг ФОП ОСОБА_14 (ріелтора) судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 ст. 547 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 635 ЦК України переднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Відповідно до норм чинного законодавства, при наявності у сторін бажання укласти договору завдатку при купівлі-продажу обєкта нерухомості, сторони повинні укласти попередній договір купівлі-продажу, який підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.
На підставі викладеного вище, суд вважає, що позивачем ОСОБА_6 не надано жодного належного та допустимого доказу щодо наявності між нею та ріелтором ФОП ОСОБА_14 договорірних відносин, і, як наслідок, сплату останній 500 доларів США, а тому заявлені позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача витрат на поліпшення стану придбаного житлового приміщення судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 390 ЦК України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна або передання доходів.
Згідно ч. 4 ст. 390 добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.
Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати: недобросовісний набувач зобов'язаний повернути або відшкодувати власнику всі доходи, які він одержав або міг одержати за весь час володіння майном. Добросовісний набувач повинен відшкодувати такі доходи лише з моменту, коли він дізнався про незаконність володіння майном, наприклад, з моменту, коли йому вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна (частини перша та друга статті 390 ЦК); добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна. Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).
Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача моральної шкоди судом встановлено наступне.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України 2, Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:
1)якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;
2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується».
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_8 на користь позивача ОСОБА_6 підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 415 грн., за часткове задоволення позову в частині матеріальнльної вимоги.
Керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 203, 216, 390, 546, 547, 626, 628, 632, 635, 638, 640, 1167 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд ,-
Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування витрат грошові кошти у сумі 41 500 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 415 грн. сплаченого судового збору.
У решті позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення буде складено 30 травня 2018 року.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_15