Справа № 145/474/17
Провадження № 22-ц/772/766/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ратушняк І. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 рокуСправа № 145/474/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Сала Т.Б., Панасюка О.С.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року, постановлене суддею Тиврівського районного суду Вінницької області Ратушняком І.О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 20.05.2016 року на ім'я директора Яришівської загальноосвітньої школи 1-2 ступеню ОСОБА_4, де вона працювала учителькою української мови та літератури, надійшла заява громадянки ОСОБА_5, у якій вона просила директора школи розібратися у поведінці вчительки української мови і літератури ОСОБА_3 і виклала голослівні обвинувачення щодо, немов би, порушення нею якихось прав її онука. На підставі заяви ОСОБА_5, наказом директора школи ОСОБА_4 за №16 від 03.06.2016 року була створена комісія для розгляду питання щодо можливого порушення трудової дисципліни педагогічним працівником ОСОБА_3 Оскільки поширення завідомо неправдивої інформації впливало на її ділову репутацію, вона подала позов до ОСОБА_5 про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування в той же спосіб, яким вона була поширена. У зв'язку із тією обставиною, що в подальшому ця інформація вийшла за межі позову (школа), вона відкликала свою позовну заяву із метою подальшого залучення до відповідальності осіб винних за поширення інформації, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, в межах району, області і навіть України.

В подальшому громадянкою ОСОБА_5 була залучена до розповсюдження хибної інформації та переслідування її, як вчителя, її донька ОСОБА_6, остання, яка є матір'ю учня сьомого (на той час) класу ОСОБА_7, про права якого йшла мова у заяві ОСОБА_5 на ім'я директора школи, перейшла до організації групи осіб із числа, перш за все, батьків учнів того класу, у якому навчався її син. ОСОБА_6, ґрунтуючись на вигаданих і безпідставних аргументах, розпочала вимагати її звільнення із займаної посади. У своїй заяві від 13.06.2016 року на ім'я начальника Тиврівського районного відділу освіти ОСОБА_8 вона зазначає: «Я мати учня, який переходить в восьмий клас, маю особисте прохання до Вас звільнити вчительку ОСОБА_3, тому що вона неадекватно відноситься до мого сина ОСОБА_7, викидає учнівські приладдя в смітник, обзиває ябідою... Вигонить із класу, коли пишуть контрольні роботи, не дає передзвонити...».

З метою подальшої її дискредитації та приниження честі, гідності і ділової репутації ОСОБА_6, направила до відділу освіти Тиврівської РДА додаткові листи-звернення. Листом №01-18/984 від 19.07.2016 року, адресованим ОСОБА_6, в.о. начальника відділу освіти ОСОБА_9 повідомляє: «Відділом освіти Тиврівської державної адміністрації розглянуто Ваше звернення щодо упередженого ставлення, психологічного тиску (тощо) до вашого сина педагогічним працівником ЗОШ І-ІІ ступенів с. Яришівка ОСОБА_3 Відділом освіти було повідомлено правоохоронні органи (надано копію Вашого звернення) про можливе порушення прав малолітніх (неповнолітніх дітей), які є учнями ЗОШ І-ІІ ступенів в с. Яришівка...». За результатами такої замовної перевірки, здійсненої представником Гніванського відділу національної поліції ОСОБА_18, керівництвом Гніванського відділення ГУ НП України було надано упереджену та безпідставну відповідь про те, що в її діях вбачається порушення ЗУ «Про освіту», «Про загальну середню освіту» та «Про охорону дитинства».

Таким чином, ОСОБА_6 стала ініціатором грубого порушення її конституційних прав дільничним інспектором Гніванського ВП ОСОБА_18 Цей дільничний, перенісши свій досвід оперуповноваженого по боротьбі з обігом наркотиками у місті Вінниця на терени сільської школи, здійснив щодо неї кримінальне правопорушення за ст.366 КК України і сфабрикував «Висновок» про, немов би, якусь її «аморальну поведінку». Повідомлення про це кримінальне правопорушення знаходиться на розгляді у відповідних інстанціях Національної поліції та МВС України.

В подальшому відповідач звернулася до директора департаменту освіти і науки Вінницької ОДА ОСОБА_11 із вимогою її звільнення із займаної посади, продовжуючи розповсюджувати при цьому безпідставні та принизливі для неї обвинувачення і вимоги. Для забезпечення додаткового тиску на владні структури з боку засобів масової інформації вона за допомогою своєї матері ОСОБА_5 та групи залучених батьків (ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17), організувала публікації в газеті «33-й канал», газеті РІА-Вінниця, програмах «Абзац» «Нового каналу», «1+1» та «Стосується кожного» телеканалу Інтер.

Відповідачкою у її заявах та зверненнях до різноманітних інстанцій і засобів масової інформації була широко поширена інформація, яка є недостовірною і принижує її честь, гідність та ділову репутацію. До моменту написання відповідачкою заяв на ім'я начальника Тиврівського районного відділу освіти (зареєстрованих 13.06.2016 року), з вимогою її звільнення із посади, не було офіційно зафіксовано жодного із тих, так званих, фактів порушень «прав дітей» про які йде мова у заяві. Навпаки, у квітні 2016 року вона успішно пройшла позачергову атестацію на другу категорію, 27.05.2016 року на загальношкільній лінійці була нагороджена грамотою директора школи.

Всі позитивні результати її професійної діяльності кардинально змінились на негативні через два тижні, після завершення навчального року. І сталось це за результатами роботи комісії, призначеної наказом директора школи ОСОБА_4 за №16 від 03.06.2016 року. З 13.06.2016 року в результаті протиправних дій відповідачки та розповсюдженої нею у засобах масової інформації наклепів були здійсненні хибні висновки правоохоронних органів і суб'єктів владних повноважень щодо її професійної діяльності. За результатами розгляду останнього звернення ОСОБА_6, департамент освіти Вінницької ОДА наказом №610 від 26.12.2016 року призначив комісію, яка поставила її перед вибором: перейти на роботу у іншу школу; звільнитись за власним бажанням, чи за угодою сторін; у разі відмови від перших двох пунктів буде звільнена за п.3. ст.41 КЗпП України за «аморальну поведінку».

Просить визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію інформацію, розповсюджену ОСОБА_6, у своїх заявах (зверненнях) на ім'я начальника відділу освіті Тиврівської РДА і директора департаменту освіти науки Вінницької ОДА, зобов'язати ОСОБА_6, впродовж місяця після набрання рішенням законної сили спростувати інформацію викладену у її заявах (зверненнях), шляхом написання та надсилання на ім'я начальника відділу освіті Тиврівської РДА та директора департаменту освіти і науки Вінницької ОДА листів наступного змісту: «____2016 року, я ______в заявах (зверненнях) підписаних мною і надісланих на ім'я начальника відділу освіті Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької ОДА та директорі департаменту освіти і науки Вінницької ОДА, розповсюдила інформацію, яка недостовірною і образливою, принижує честь, гідність та ділову репутацію вчительки української мови та літератури вихователя групи продовженого дня Яришівської загальноосвітньої школи І-П ступенів ОСОБА_3».

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року у позові було відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважаючи рішення районного суду необґрунтованим, посилаючись на неправильне встановлення судом обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. ОСОБА_3 просила його скасувати, і задовольнити її вимоги у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги позивача стосуються того, що суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права: не надав належну оцінку витребуваним за її заявою доказам, під час допиту відповідача як свідка остання не була приведена до присяги, порушено ч.2 ст.90 ЦПК України.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Частиною 4 ст.367 ЦПК України перебачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду поза межами доводів та в межах вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_6 звернулася до відділу освіти Тиврівської РДА щодо упередженого ставлення, психологічного тиску до її сина педагогічним працівником ЗОШ І-ІІ ступенів с. Яришівка ОСОБА_3

Відділом освіти Тиврівської РДА було розглянуто вказане звернення та було повідомлено правоохоронні органи (надано копію звернення) про можливе порушення прав малолітніх (неповнолітніх дітей), які є учнями ЗОШ І-ІІ ступенів в с. Яришівка, що стверджується листом відділу освіти Тиврівської РДА №01-18/984 від 19.07.2016 року.

Гніванським ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області проведено перевірку звернення відділу освіти, та надано висновок, відповідно до якого факти, викладені ОСОБА_6 в її заяві знайшли своє підтвердження, ОСОБА_3 дійсно зухвало ставиться до учнів Яришівської ЗОШ, а саме: ображає, принижує, погрожує. В її діях вбачається порушення ЗУ «Про охорону дитинства», «Про освіту», «Про загальну середню освіту».

До директора Департаменту освіти і науки Вінницької ОДА ОСОБА_11, крім ОСОБА_6, зверталися ще 39 батьків учнів вказаного навчального закладу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що поширена відповідачем у заявах (зверненнях) на ім'я начальника відділу освіти Тиврівської РДА і директора департаменту освіти науки Вінницької ОДА інформація відповідає дійсності, оскільки підтверджена висновком Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, а тому ОСОБА_6, на думку суду не повинна її спростовувати.

Вирішуючи спір суд керувався нормами ст.10 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.6 ЗУ «Про освіту», п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Стаття 40 Конституції України визначає, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом ст.1 ЗУ «Про Звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Пункт 16 Постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначає, що відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року №8-рп/2003 (справа про поширення відомостей).

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Як було встановлено судом ОСОБА_6 було подано звернення до відділу освіти Тиврівської РДА, щодо упередженого ставлення, психологічного тиску до її сина педагогічним працівником ЗОШ І-ІІ ступенів с. Яришівка ОСОБА_3 За наслідками розгляду такого звернення ОСОБА_6 отримала відповідь, в якій було зазначено, що за результатами ретельної перевірки, яка була здійснена Гніванським відділенням Жмеринського відділу національної поліції, в діях ОСОБА_3 вбачається порушення ЗУ «Про освіту», «Про загальну середню освіту» та «Про охорону дитинства».

Виходячи з положень зазначених вище статей ЗУ «Про Звернення громадян» та ст.40 Конституції України, направлення ОСОБА_6 такого звернення є реалізацією закріпленого за нею права, яке надано їй Законом, як громадянинові України.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, хоча це має істотне значення для правильного вирішення спору.

Беручи до уваги вищевикладене суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач діяла в межах своїх прав, що надані їй Конституцією України та ЗУ «Про Звернення громадян». Відтак такі дії не можуть розцінюватись як поширення нею недостовірної інформації, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявленого позову.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, допустив порушення норм процесуального права, що полягає у невідповідності його висновків обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, що є обов'язковою підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.40 Конституції України, ст.1 ЗУ «Про Звернення громадян», ст.ст.367, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 19 січня 2018 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: Т.Б. Сало

О.С. Панасюк