Провадження № 2/161/150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Загородній О.А.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сторожук І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Луцьк цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 грудня 2012 року перебуваючи на роботі в зв'язку з незабезпеченням Луцьким спеціальним комунальним автотранспортним підприємством «Луцькспецкомунтранс» безпечних і нешкідливих умов праці був смертельно травмований її чоловік ОСОБА_4

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ним під час виконання трудових обов'язків, територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Волинській області було складено акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку з смертельним наслідком та акт Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом від 05.01.2013 року.

Так, згідно п. 3 «Обставини, за якими стався нещасний випадок» акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 05.01.2013 року «13 грудня 2012 року водій сміттєвоза на базі автомобіля МАЗ КО-437, державний реєстраційний № НОМЕР_1, ОСОБА_5, виконував роботи по вивезенню твердих побутових відходів згідно графіку № 5-Є затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року директором ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс». Разом з водієм сміттєвоза в зміні працювали вантажники - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Близько 13 год. сміттєвоз під'їхав на полігон ТПВ і водій ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, став біля пульта управління та почав розвантажування. Піднявши задній борт автомобіля, ОСОБА_5 натиснувши важіль управління телескопічним гідроциліндром вивантажувальної плити розвантажив побутові відходи і від'їхав від місця розвантаження на відстань близько 10 м. Вантажники ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в цей час знаходились в автомобілі. Водій ОСОБА_5 вийшов з кабіни, почистив від сміття замки закривання заднього борта, пересвідчився у відсутності сторонніх осіб, пішов до пульта, який розташований по ліву сторону від кабіни водія (розташування пульта обмежує оглядовість) і затягнувши вивантажувальну плиту почав опускати задній борт. Під час виконання операції з опускання заднього борта ОСОБА_5 почув крик, натиснув важіль підйому і обійшовши автомобіль виявив ОСОБА_4, який з невідомих на те причин, вийшов з кабіни автомобіля і потрапив між заднім бортом та кузовом був травмований та лежав з правої сторони позаду автомобіля. Працівники швидкої допомоги прибувши на виклик констатували смерть потерпілого».

Позивач вважає, що причиною смертельного нещасного випадку, який трапився з її чоловіком ОСОБА_4 є технічна причина: конструктивний недолік засобів виробництва.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з її чоловіком ІНФОРМАЦІЯ_2 року Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Волинській області 24.12.2012 року за № 110 було винесено припис, в якому вказано ряд порушень, які необхідно усунути - в тому числі не отримання дозволу на виконання робіт, експлуатацію машин і механізмів з підвищеною небезпекою.

Зазначає, що з ОСОБА_4 вона проживала однією сім'єю та перебувала в зареєстрованому шлюбі. Смертю чоловіка їй було заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає у втраті близької людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих зв'язків та соціальних зв'язків, вона втратила впевненість у подальшій безпеці та цілісності. Внаслідок такого психологічного розладу їй було завдано суттєвих психологічних страждань, що призвело до неможливості нормально жити та спілкуватись із близькими та оточуючими людьми. Через передчасну смерть чоловіка вона пережила сильний стрес, у зв'язку з чим у неї різко погіршився стан здоров'я, порушився сон.

Просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у зв'язку з смертю чоловіка ОСОБА_4, спричиненою нещасним випадком на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_2 року в розмірі 500000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Сторожук І.Ф. в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у поданому відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка ОСОБА_7 дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 26.02.1977 року вбачається, що 26.02.1977 року між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб (а.с. 13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 15.12.2012 року (а.с. ).

Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року ОСОБА_4 перебуваючи на роботі в зв'язку з незабезпеченням Луцьким спеціальним комунальним автотранспортним підприємством «Луцькспецкомунтранс» безпечних і нешкідливих умов праці був смертельно травмований.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов'язків, територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Волинській області було складено акт за формою Н-5 про проведення спеціального розслідування нещасного випадку з смертельним наслідком та акт Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом від 05.01.2013 року.

Так, згідно п. 3 «Обставини, за якими стався нещасний випадок» акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 05.01.2013 року «13 грудня 2012 року водій сміттєвоза на базі автомобіля МАЗ КО-437, державний реєстраційний № НОМЕР_1, ОСОБА_5, виконував роботи по вивезенню твердих побутових відходів згідно графіку № 5-Є затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року директором ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс». Разом з водієм сміттєвоза в зміні працювали вантажники - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Близько 13 год. сміттєвоз під'їхав на полігон ТПВ і водій ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, став біля пульта управління та почав розвантажування. Піднявши задній борт автомобіля, ОСОБА_5 натиснувши важіль управління телескопічним гідроциліндром вивантажувальної плити розвантажив побутові відходи і від'їхав від місця розвантаження на відстань близько 10 м. Вантажники ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в цей час знаходились в автомобілі. Водій ОСОБА_5 вийшов з кабіни, почистив від сміття замки закривання заднього борта, пересвідчився у відсутності сторонніх осіб, пішов до пульта, який розташований по ліву сторону від кабіни водія (розташування пульта обмежує оглядовість) і затягнувши вивантажувальну плиту почав опускати задній борт. Під час виконання операції з опускання заднього борта ОСОБА_5 почув крик, натиснув важіль підйому і обійшовши автомобіль виявив ОСОБА_4, який з невідомих на те причин, вийшов з кабіни автомобіля і потрапив між заднім бортом та кузовом був травмований та лежав з правої сторони позаду автомобіля. Працівники швидкої допомоги прибувши на виклик констатували смерть потерпілого».

В п. 4 «Причини настаннянещасного випадку» акту Н-5 від 05.01.2013 року зазначено, що причиною нещасного випадку є технічні причини настання нещасного випадку, конструктивні недоліки засобів виробництва, організаційні причини настання нещасного випадку: невиконання вимог п. 6 «Технологічної карти виконання робіт вантажником», психфізіологічні причини настання нещасного випадку: особиста необережність потерпілого, алкогольне сп'яніння.

В зв'язку з вказаними причинами настання нещасного випадку в п. 5 «Заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку» акту Н-5 від 05.01.2013 року було передбачено акт за формою Н-5 направити на завод - виготовлювач сміттєвоза КО-437 та провести позаплановий інструктаж з охорони праці водіїв.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Волинській області 24.12.2012 року за № 110 було винесено припис, в якому вказано ряд порушень, які необхідно усунути - в тому числі не отримання дозволу на виконання робіт, експлуатацію машин і механізмів з підвищеною небезпекою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, що передбачено ч. 3 ст. 153 КЗпП України.

Згідно ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст. 13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частина 2 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України).

Як вбачається з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку з смертельним наслідком та акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом від 05.01.2017 року непереборної сили або умислу потерпілого ОСОБА_4 в настанні смертельного випадку, що трапився з ним ІНФОРМАЦІЯ_2 року немає.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних Переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-123цс12 та постанові від 13 листопада 2013 року у справі № 6-120цс13, постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-66цс14 у спорах про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім'ї працівника в результаті отриманого ним на виробництві професійного захворювання, а також про відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, який загинув унаслідок нещасного випадку на виробництві, відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника в таких випадках здійснюється відповідно до положень ст. 1167, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, а не за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз'яснено в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку суду, наявність факту моральних страждань позивача в зв'язку з загибеллю чоловіка, а отже і наявність моральної шкоди в зв'язку з цим, підтверджується фактом нещасного випадку та смертю останнього, фізичними і моральними стражданнями в зв'язку з цим протягом тривалого часу, постійним відчуттям втрати, неможливістю ведення колишнього складу життя, а тому суд вважає факт моральної шкоди встановлений і доведений у судовому засіданні.

Але при цьому заявлений позивачем розмір моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн. суд вважає завищеним, визначаючи розмір моральної шкоди в зв'язку із загибеллю чоловіка, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, вважає розумним та справедливим відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, тяжкість ушкодження здоров'я, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також вину потерпілої особи, якщо вона своєю поведінкою сприяла виникненню шкоди (в даному випадку знаходження загиблого в стані алкогольного сп'яніння), істотність вимушених змін у способі життя позивача та інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на день звернення до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується 1 % розміру ціни позову, але не менше 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, на день подачі даного позову позивачу необхідно було б сплатити за вимогу майнового характеру 1% від ціни позову, що становить 5000,00 грн.

Оскільки позов задоволено частково 10 % від заявленої суми, тому судовий збір, який би підлягав стягненню з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог становить 500,00 грн.

Враховуючи, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлена ставка судового збору в розмірі 1 % розміру ціни позову, але не менше 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. ст. 23, 1167,1168, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями від 25.05.2001 року, ст.ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», , що знаходиться за адресою: вулиця Дубнівська, 64, м. Луцьк, Волинська область, 43010, на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути з Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс», , що знаходиться за адресою: вул.Дубнівська, 64, м. Луцьк, Волинська область, 43010, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.04.2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк