Справа №515/1628/18
Провадження №2-о/515/2514/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Чумаченко Д.М.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи

Татарбунарської міської ради ОСОБА_3,

заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Татарбунарського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_1, в особі представника - адвоката ОСОБА_2 (заінтересовані особа: Татарбунарська міська рада Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_4) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 станом на 29.01.2018 року та встановити факт родинних відносин між заявником та її матірю ОСОБА_6, померлою 14.01.2011 року та батьком ОСОБА_5, померлим 29.01.2018 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_5, який помер 29.01.2018 року відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,6000 га., що розташована на території Татарбунарської міської ради Одеської області, та яку вона має успадкувати за заповітом.

Заявниця зазначає, що звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу ОСОБА_7 з заявою про видачу свідоцтва на спадщину, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у звязку із втратою шестимісячного строку та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем, рекомендовано заявнику звернутись до суду для вирішення питання щодо отримання додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем.

Крім того, заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що у свідоцтві про її народження, прізвища матері та батька записано як «Макану», проте в свідоцтвах про смерть прізвище батька зазначено як «Мокану», а матері як «Макану», вказані розбіжності унеможливлюють прийняття спадщини заявником через відсутність факту родинних відносин.

З урахуванням викладеного заявник просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та встановити факт родинних відносин між заявником та її матірю ОСОБА_6, померлою 14.01.2011 року, та батьком ОСОБА_5, померлим 29.01.2018 року.

Ухвалою суду від 23.10.2018 року відкрито провадження у справі, витребувано від приватного нотаріуса інформацію щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_5, померлого 29.01.2018 року.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року залучено до участі у розгляді справи заінтересовану особу ОСОБА_8, витребувано відомості про склад сімї ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлого 29.01.2018 року, витребувано відомості з актового запису про народження ОСОБА_1

В судовому засіданні заявник та її представник заяви підтримали в повному обсязі, пояснили суду, що факт проживання заявника разом із ОСОБА_1 необхідно заявнику для отримання спадщини за заповітом. Дії нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяви щодо заведення спадкової справи після смерті батька заявник та її представник не оскаржували, вважають, що спір про право відсутній. Разом із тим, заявник ОСОБА_1 просила суд встановити факт спадкування нею майна, яке належить їй за заповітом (а.с. 68-69).

Представник Татарбунарської міської ради Одеської області просив заяву ОСОБА_1 задовольнити (а.с. 68-69).

Заінтересована особа ОСОБА_4, який заявнику доводиться братом, вимоги ОСОБА_1 викладені в заяві визнав, просив суд задовольнити заяву ОСОБА_1, щодо спадщини за заповітом (а.с. 68-69).

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що заявник ОСОБА_10 є її сусідкою, з 2007 року проживала в місті Татарбунари разом із батьком ОСОБА_5 та матірю.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що померлий ОСОБА_5 був ветераном війни, з 2007 року по 2017 рік вона бувала в нього вдома в місті Татарбунари по вулиці Леніна, 26, де проживала його донька ОСОБА_12

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та покази свідків, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_12 дії нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяви щодо заведення спадкової справи після смерті батька ОСОБА_5 не оскаржувала, із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась.

Проте, положеннями ст. 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Крім того, як встановлено довідками, які долучені до матеріалів цивільної справи за заявою представника заявника, спадкодавець ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, інших осіб на момент його смерті за зазначеною адресою не зареєстровано. Крім того, до 24.01.2011 року разом із спадкодавцем ОСОБА_5, за зазначеною адресою проживала його дружина ОСОБА_6 (а.с. 56, 57). З акту обстеження матеріально - побутових умов, складеного, 02.08.2018 року ОСОБА_1 проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, з 2007 року разом із батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 14).

Суд зазначає, що справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право (Постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15.11.2018 року, Постанова Верховного Суду № 61-34884св18 від 14.11.2018 року).

Аналізуючи пояснення сторін та свідків, оцінюючи письмові докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки доводи заявника зводяться саме до отримання земельної ділянки площею 1,6000 га. для ведення особистого селянського господарства у власність, на підставі рішення суду про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за наявності заінтересованих осіб ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та Татарбунарської міської ради Одеської області.

Тобто, ОСОБА_1 фактично просить суд вирішити спір про право на спадщину, який повинен розглядатися в порядку позовного, а не окремого провадження. Про наявність спору про право ОСОБА_1 на спадщину, свідчить як зміст поданої нею до суду заяви так і посилання заявника у дванадцятому абзаці мотивувальної частини заяви положення на ст. 1268 («Прийняття спадщини») та ст. 1270 («Строки для прийняття спадщини») ЦК України та останній абзац заяви.

Крім того, заявником не оскаржено правомірність дій приватного нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за правилами позовного провадження.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України визначено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вимоги заявника щодо встановлення факту родинних відносин обумовлені досягненням однієї мети - набуттям права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, та за наявності спору про право повинні розглядатись в одному позовному провадженні разом із вимогами про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем у звязку із наявністю спору про право підлягають залишенню без розгляду, оскільки наявний спір про право, з можливістю подання позову на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 268, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, в особі представника - адвоката ОСОБА_2 (заінтересована особа: Татарбунарська міська рада Татарбунарського району Одеської області, ОСОБА_4) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Розяснити заявнику його право на звернення до суду шляхом подання позову на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 05.12.2018 року.

Суддя О.Я. Сметаняк