Справа № 185/7153/15-ц
Провадження № 4-с/185/25/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2017 року на адресу суду надійшла скарга ПАТ «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1, якою заявник просить визнати бездіяльність державного виконавця Панасенка Анатолія Леонідовича Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області; визнати неправомірною і незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу винесену Павлоградським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області по виконавчим документам № 185/7153/15-ц; зобовязати державного виконавця та Павлоградський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області усунути порушення, поновити порушені права стягувача, скасувати постанову від 10 листопада 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу по виконавчому документу № 185/7153/15-ц та відновити постановою виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за рішенням та накласти арешт на все майно боржника.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що на виконанні в Павлоградському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходились виконавчі листи № 185/7153/15-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Країна» 150805 грн. 80 коп. та 754 грн. 03 коп. судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2015 року, але боржники не виконують рішення майже два роки. В заявах про відкриття провадження було зазначено прохання про накладення арешту на все майно боржників. Боржник ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 02 грудня 2003 року займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід, а рішення суду не виконує та не повідомляє державного виконавця про свої доходи. 12 жовтня 2017 року на адресу Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області була направлена заява з проханням зобовязати державного виконавця зробити запит щодо отримання боржником закордонного паспорта, зробити подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, накласти арешт на все майно, встановити чи зареєстрована за боржником земельна ділянка, керуючись п.п.1,5 ч.1 ст.10, ст.18, ст.19, ч.1 та ч.3 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», однак відповіді на адресу стягувача не надходило. 20 листопада 2017 року надійшла постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно ч.2, ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», винесена державним виконавцем Панасенком А.Л. по виконавчому документу № 185/7153/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Країна» 150805 грн. 80 коп. та 754 грн. 03 коп. судових витрат. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу про стягнення з ОСОБА_3 не надходила стягувачу, але стягувачем було надіслано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2. На даний час стягувач позбавлений права на виконання рішення суду боржником, який не виконує його, а примусове виконання не здійснюється у звязку з бездіяльністю державного виконавця.

У судове засідання представник заявника - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» не з'явився, але у своїй скарзі він зазначив, що просить розглянути справу за відсутності їхнього представника на підставі наявних доказів та матеріалів.

Державний виконавець Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду скарги, причини неявки суду не повідомив.

15 грудня 2017 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, слід застосовувати вимоги чинного ЦПК України, за ч.2 ст. 450 якого визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, рішення, дія, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає її розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю сторін по справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні у Павлоградському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходився на виконання виконавчий лист № 185/7153/15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК «Країна» 150805,80 грн. та 754,03 грн.

Як вбачається з заяви ПАТ «СК «Країна» про відкриття виконавчого провадження від 28 березня 2016 року (арк.с.6) по зазначеному виконавчому документу заявник просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2015 року по справі за позовом ПАТ «СК «Країна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 150805,80 грн. та судових витрат в сумі 754,03 грн. З метою забезпечення виконання рішення суду просив накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника в межах суми заборгованості.

Крім того, заявником 12 жовтня 2017 року на адресу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено заяву (арк.с.5), якою він просив дати доручення начальнику Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області зобовязати державного виконавця зробити запит щодо отримання боржником закордонного паспорта; зробити подання до суду про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України; накласти арештна все майно; встановити чи зареєстрована за боржником земельна ділянка.

10 листопада 2017 року заявником на адресу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було направлено заяву (арк.с.4), якою він просив дати доручення начальнику Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області зобовязати державного виконавця зробити запит в ДПІ щодо отримання прибутку за 2016 рік та 2017 рік (ця довідка буде додатковим доказом щодо умисного невиконання та ухилення від виконання рішення суду боржником); зробити поданння до суду про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України; накласти арешт на все майно; встановити чи зареєстрована за боржником земельна ділянка.

Однак, 10 листопада 2017 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (арк.с.3).

У зазначеній постанові державний виконавець вказав, що у боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення, а здійсненні виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, тому ураховуючи викладене, керуючись п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», тому виконавчий лист № 185/7153/15-ц виданий 16 березня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення боргу на суму 151559,83 грн. повернути стягувачу.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя, а у ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), як провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії

Відповідно до ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Разом з цим, в ході розгляду скарги суду не надано доказів на підтвердження здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника ОСОБА_2, на які він посилається у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу. В судове засідання державний виконавець не з'явився, будь-яких заперечень щодо вимог скарги не надав.

Згідно ч.1 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Виходячи зі змісту скарги, аналізу положень чинного законодавства України та враховуючи, що по виконавчому провадженню № 52413514 щодо примусового виконання виконавчого листа № 185/715315-ц, виданого 16 березня 2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Країна» заборгованості на загальну суму 151559,83 грн., державним виконавцем Панасенком Анатолієм Леонідовичем не проведені всі необхідні виконавчі дії.

Таким чином, суд вважає, що бездіяльність державного виконавця є неправомірною та такою, що не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження»

Повноважень щодо скасування постанови державного виконавця суд не має, тому у цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною судового провадження по конкретній справі, а діючим законодавством не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, тому за подання скарги судовий збір не сплачується і судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1.

Визнати неправомірною та незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену 10 листопада 2017 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1.

Зобов'язати державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 відновити постановою виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України до виконання ним зобовязань за рішенням суду, накласти арешт на все майно боржника ОСОБА_2.

В іншій частині скарги відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.О. Головін