Дата документу 04.12.2018
Справа № 320/7614/18
Провадження № 2/320/4029/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з ОСОБА_1,

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_4 міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 02 травня 2017 року, доводиться батьком ОСОБА_2 та визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого 02 травня 2017 року, терміном 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02 травня 2017 року, помер його батько ОСОБА_5. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців першої черги, що прийняли б спадщину, немає. Після смерті його батька відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з квартири АДРЕСА_1. Строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причини, оскільки не знав і не міг знати, що спадкодавець помер, бо 01.04.1980 року, його батьки розірвали шлюб, батько забрав свої речі і виїхав з будинку, повідомивши матері, що він їде на заробітки на північ країни, місце свого проживання батько не повідомляв. До суду з заявою про стягнення з батька аліменти на його утримання мати не зверталася, оскільки на той момент йому виповнилося 17 років. Тому за життя, з померлим батьком не спілкувався, а його пошуки по розшуку батька виявилися марними, а тому про його смерть дізнався лише у вересні 2018 року. Від своїх знайомих у вересні 2018 року він дізнався, що його розшукує знайома його батька ОСОБА_6, яка зателефонувала йому приблизно 7 вересня 2018 року і повідомила, що його батько ОСОБА_5 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, а 02.05.2017 року помер. 11.09.2018 року він приїхав в м. Мелітополь Запорізької області, де зустрівся з ОСОБА_6, яка віддала йому свідоцтво про смерть батька ОСОБА_5. Зі слів ОСОБА_6 йому стало відомо, що вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, на підставі того, що вона проживала з ним у незареєстрованому шлюбі, але їй було відмовлено, оскільки не встановлений факт проживання однією сімєю з померлим. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 також було відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Апеляційним судом Запорізької області ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Після того, як ОСОБА_6 зрозуміла, що не зможе отримати спадщину після смерті його батька ОСОБА_5, вона стала розшукувати його через спільних знайомих та соціальні мережі, оскільки зі слів батька їй було відомо, що у нього є рідний син, який проживає в м. Кривій ріг. 11.09.2018 року він звернувся до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було розяснено, що він пропустив строк звернення з відповідною заявою. З матеріалів спадкової справи, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11.04.2018 року та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 09.07.2018 року, йому стало відомо, що ОСОБА_6, звертаючись з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, зазначила про відсутність інших спадкоємців, тобто завідома приховала наявність інших спадкоємців першої черги. У звязку з цим, нотаріус не повідомила його про відкриття спадкової справи і наявність спадкового майна. Крім того, є розбіжності в його та батьковому прізвищі, а саме: в паспорті громадянина України, його прізвище українською мовою зазначено «Хільченко», а в свідоцтві про смерть його батька, прізвище батька зазначено «Хильченко». В свідоцтві про його народження, його прізвище, прізвище його батька російською мовою зазначено «Хильченко». Тому він звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин з батьком ОСОБА_5 та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, померлого 02 травня 2017 року.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 вересня 2018 року позовна заява ОСОБА_2 прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.

26.10.2018 року від представника відповідача ОСОБА_4 міської ради Запорізької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник позивача вважає, що позовна заява ОСОБА_2 в частині встановлення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задоволити з підстав, наведених в позовній заяві, зазначивши, що в останнє батька бачив, коли йому було 14 років. Батько пішов з родини і більше вони не бачилися. Він усе життя проживає у м. Кривий Ріг, якось намагався відшукати батька, але спроби виявилися марними. Він навіть не знав у якому місті мешкав його батько. Про його смерть дізнався у вересня 2018 року, коли з ним звязалася ОСОБА_6, яка повідомила, що мешкала разом з батьком в м.Мелітополі і що після його смерті залишилася квартира. Коли він з сином у вересні приїхав до м.Мелітополя, то звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було розяснено, що він пропустив строк, передбачений законодавством і було рекомендовано звернутися до суду. Крім того, нотаріус звернув його увагу на те, що прізвище батька відрізняється в одній букві від його прізвища, що також є перешкодою у оформленні спадкових прав.

Представник відповідача, ОСОБА_4 міської ради Запорізької області, в судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що факт визнання родинних відносин ними не заперечується, а заперечують проти задоволення вимог про встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки не обізнаність позивача про смерть батька не є поважною причиною для поновлення цього строку. .

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 народився 01 травня 1963 року в м. Джезказган Нікольського району Карагандинської області, його батьками записано російською мовою: батько «Хильченко Григорий Васильевич» та мати «Хильченко Нина Федеровна», що підтверджується свідоцтвом про народження серія МГ № 005889 /а.с.11/.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 06 лютого 1981 року Комсомольським міським відділом ЗАГС Полтавської області, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірвано 01 квітня 1980 року, актовий запис № 62 / а.с.12/.

02 травня 2017 року помер ОСОБА_5, 04 січня 1938 року у віці 79 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖС № 389946 /а.с.16/.

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, що складається з квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 14.12.1993 року, зареєстрованого в реєстрі 18.12.2018 за № 442 та технічним паспортом на зазначену квартиру /а.с.17,18-19/.

Позивач не має можливості оформити спадкові права після смерті його батька, оскільки в свідоцтві про смерть його прізвище зазначено «Хильченко», а прізвище позивача є «Хільченко».

Позивачем на огляд суду представлені сімейні фотографії з батьком. Свідок ОСОБА_6, підтвердила, що на фотознімках зображений саме ОСОБА_5, 04 січня 1938 року, з яким вона мешкала останні 36 років в м. Мелітополі.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено факт родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_5, який помер 02 травня 2017 року в м. Мелітополі Запорізької області, є батьком позивача ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5, позивач не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки проживав у ІНФОРМАЦІЯ_3 і не міг знати про смерть батька, оскільки не підтримував стосунки з батьком і не знав про місце його мешкання. Померлий з 01.04.1980 року розірвав шлюб з матірю позивача ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

За поясненнями свідка ОСОБА_7. який є сином позивача, встановлено, що його батько не знав про місце проживання дідуся та за життя він жодного разу не бачив свого діда.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що на протязі 36 років вона прожила з ОСОБА_5 в м. Мелітополі, який їй розповідав, що в нього була родина, яка залишилася у м. Кривий Ріг. З родиною він весь цей час не спілкувався. Коли вона в судовому порядку програла право на успадкування квартири, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, то вона згадала про сина померлого і їй допомогли через соціальні мережі знайти його контактний телефон. Вона у вересні 2018 року звязалася з позивачем та повідомила про смерть батька.

Таким чином, судом встановлено, що про смерть батька позивач дізнався лише у вересні 2018 року від ОСОБА_6, і до цього не міг знати про дату його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України.

Причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, суд вважає поважною, оскільки він не знав та не міг знати про час смерті батька, з яким не підтримував стосунки тривалий час та не знав про його місце проживання на момент смерті.

Заперечення представника відповідача суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач не знав і не міг знати про час смерті свого батька встановлено в судовому засіданні і саме це є поважною причиною неможливості вчасного звернення спадкоємця до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 80, 293, 315, 354 ЦПК України, ст. 256, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради Запорізької області про встановлення факту родинних відносин та про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 02 травня 2017 року, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

Надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, додатковий строк тривалістю у три місяці з дня набрання чинності даним рішенням, для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 02.05.2017 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 07 грудня 2018 року.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова