Справа № 712/330/18
Провадження №2/712/697/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого - Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця", треті особи: головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної адміністрації залізничного транспорту України, ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця", треті особи: головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", про зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування своїх вимог вказував, що наказом Заступника Міністра транспорту та зв'язку України - генерального директора Укрзалізниці № 789/ос від 09 листопада 2005 року, на підставі поданої заяви від 08 листопада 2005 року його було призначено на посаду директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту з 11 листопада 2005 року на умовах контракту. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №2-1693-07 від 25.07.2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2007 позов ОСОБА_3 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, треті особи: Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", Генеральний директор «Укрзалізниці» про стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду, заробітної плати, затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, пов'язаної із незаконним звільненням та з невиплатою грошових коштів, визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, видачу належним чином оформленої трудової книжки задоволено частково: стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 листопада 2005 року по 19 липня 2006 року у розмірі 18717 грн. 80 коп.; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 липня 2006 року по 16 жовтня 2006 року у розмірі 7233 грн. 60 коп.; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 заробітну плату за період з 17 жовтня 2006 року по 11 листопада 2006 року 2133 грн. 20 коп.; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 12 листопада 2006 року по 25 липня 2007 року у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 20882 грн. 70 коп.; стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 2470 грн.; днем звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" вважати день видачі йому належним чином оформленої трудової книжки; зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізниця) видати наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" днем видачі йому належно оформленої трудової книжки; зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України внести до трудової книжки ОСОБА_3 запис про звільнення з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України днем видачі йому трудової книжки, засвідчити даний запис, видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку; визнати незаконним Наказ Генерального директора Укрзалізниці № 981 /ос від 17 жовтня 2006 року про відсторонення ОСОБА_3 директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" від роботи з 17 жовтня 2006 року у зв'язку з непроходженням перевірки знань з охорони праці, скасувавши його; стягнути з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, пов'язану з незаконним звільненням з посади директора ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" та з невиплатою Відповідачем належних грошових коштів, у розмірі 10 000 грн. Вказав, що належним чином оформлену трудову книжку йому видано 09.04.2008 р., що є одночасно і датою звільнення Позивача з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач". З наведеного слідує, що період роботи позивача на посаді директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» складає з 11.11.2005 р. по 09.04.2008 р. Відповідачем за період роботи позивача на посаді директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України «Укрзалізничпостач» не здійснювалось перерахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в порядку, передбаченим Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чим порушено його право на отримання соціального захисту пенсії на належному рівні. Тому просив зобовязати Державну адміністрацію залізничного транспорту України здійснити нарахування збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму стягнутих на користь ОСОБА_3 згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007 року по справі №2-1693-07 коштів в розмірі 51437, 30 грн. та здійснити перерахування до управління Пенсійного фонду нарахованих сум збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період роботи з 11.11.2005 року по 25.07.2007 року відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В подальшому, 03.09.2018, уточнивши розмір позовних вимог, просив зобовязати відповідача здійснити нарахування збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму стягнутих на користь ОСОБА_3 згідно рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007 року по справі №2-1693-07 коштів в розмірі 51437, 30 грн. в наступних розмірах:

Сума збору за 1 к.д. в період з 11.11.2005 р. по 19.07.2006р. становить: 18717,80 грн : 250 к.д. х 32,3% = 24,18 грн.; Листопад 2005 р. - 21 день; сума збору - 483,60 грн.; Грудень 2005 р. - 31 день; сума збору - 749,58 грн.; - Січень 2006 р. - 31 день; сума збору - 749,58 грн.; Лютий 2006 р. - 28 днів; сума збору - 677,04 грн.; Березень 2006 р. - 31 день; сума збору - 749,58 грн.; Квітень 2006 р. - 30 днів; сума збору - 725,40 грн.; Травень 2006 р. - 31 день; сума збору - 749,58 грн.; Червень 2006 р. - 30 днів; сума збору - 725,40 грн.; Липень 2006 р. - 19 днів; сума збору - 459,42 грн.

Сума збору за 1 к.д. в період з 20.07.2006 р. по 16.10.2006 р. становить: 7 233.60 грн.: 88 к.д. х 32,3% = 26,55 грн.; Липень 2006 р. - 12 днів; сума збору - 318,60 грн.; Серпень 2006 р. - 31 день; сума збору - 823,05 грн.;Вересень 2006 р. - 30 днів; сума збору - 796,50 грн.;Жовтень 2006 р. - 16 днів; сума збору - 424,80 грн.

Сума збору за 1 к.д. в період з 17.10.2006 p.no 11.11.2006 р. становить: 21332,20 грн.: 26 к.д. х 32,3% = 26,50 грн.; Жовтень 2006 р. - 15 днів; сума збору - 397,50 грн.; Листопад 2006 р. - 11 днів; сума збору - 291,50 грн.;

Сума збору за 1 к.д. в період з 12.11.2006 р. по 25.07.2007 р. становить: 20882,70 грн. : 255 к.д. х 32,3% = 26,45 грн.; Листопад 2006 р. - 19 днів; сума збору - 502,55 грн.; Грудень 2006 р. - 31 день; сума збору - 819,95 грн.;Січень 2007 р. - 31 день; сума збору - 819,95 грн.;Лютий 2007 р. - 28 днів; сума збору - 740,60 грн.;Березень 2007 р. - 31 день; сума збору - 819,95 грн.;Квітень 2007 р. - 30 днів; сума збору - 793,50 грн.;Травень 2007 р. - 31 день; сума збору - 819,95 грн.; Червень 2007 р. - 30 днів; сума збору - 793,50 грн.;Липень 2007 р. - 25 днів; сума збору - 661,25 грн.

Сума збору на компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки становить: 2470,00 грн. х 32,3 % = 797,81 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник ПАТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_2 26.04.2018 скерувала до суду відзив, відповідно до якого вважала позовні вимоги безпідставними та просила в позові відмовити. Вказувала, що ПАТ «Українська залізниця не є правонаступником ДП «Укрзалізничпостач», тому заявлені позовні вимоги до ПАТ «Укрзалізниця» є безпідставними, оскільки позивач не перебував у трудових відносинах із ПАТ «Укрзалізниця». Оскільки позивач перебував у трудових відносинах із ДП «Укрзалізничпостач» на умовах контракту, він отримував заробітну плату за рахунок частки доходу ДП «Укрзалізничпостач». У своєму позові позивач не навів жодного доказу того, що ним було подано особисту заяву до бухгалтерії ДП «Укзалізничпостач» або Укрзалізниці про відрахування із його заробітної плати пенсійного збору та інших визначених законодавством щомісячних зборів до Пенсійного фонду України. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, як саме було виконане рішення суду в частині списання коштів коштів (примусово чи добровільно) за участі органів ДВС. За таких обставин вважали позов недоведеним та просили відмовити.

Представник Державної адміністрації залізничного транспорту України Укрзалізниця ОСОБА_5 21.05.2018 скерував до суду відзив. Вказував, що позивач перебував у трудових відносинах саме із ДП «Укрзалізничпостач», яке є самостійною юридичною особою, що має свій штатний розклад та фонд оплати праці. Відповідно, директор підприємства, як і інші його працівники отримували заробітну плату, яка нараховувалась та виплачувалась бухгалтерією ДП «Укрзалізничпостач». Зі змісту постанови відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 10.04.2018 року ВП №5846609 про закінчення виконавчого провадження, яка винесена на підставі виконавчого листа №2-1693 від 07.12.2007 року зазначено, що рішення суду виконане в повному обсязі. Однак, фактично зі змісту документів виконавчого провадження вбачається, що Укрзалізниця виконала рішення суду в частині немайнового характеру, а саме:внесені зміни до наказу про звільнення в частині дати звільнення та внесені записи до трудової книжки. У листі Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві від 18.04.2018 № В/12 отриманого представником позивача на його запит вказано, що відповідно до Постанови від 21.04.2008 державним виконавцем закінчено провадження ВП № 5845681, оскільки згідно заяви стягувана встановлено, що боржником в добровільному порядку в повному обсязі сплачено борг стягувачу, претензії відсутні, а також зазначається про те, що матеріали завершених виконавчих проваджень, у т.ч. і цього, знищено. Проте, вищезазначений лист носить лише інформаційний характер та містить копії постанови від 21.04.2008, що в свою чергу унеможливлює встановити той факт, яка саме юридична особа здійснила Позивачу виплату суми заборгованості відповідно до рішення суду. До того ж, як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву, достеменно неможливо встановити, яка саме грошова сума мала б відрахуватися Відповідачем до органу соціального страхування, в рішенні суду теж відсутнє зобовязання по відношенню до Укрзалізниця щодо здійснення такого відрахування. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача Державної адміністрації залізничного транспорту України Укрзалізниця ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в справах матеріалами, просив в позові відмовити з мотивів, зазначених у відзиві.

Представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з мотивів, зазначених у відзивіна позовну заяву.

Представник третьої особи Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" до суду не зявився, скерував до суду письмові пояснення, які просив врахувати при постановленні рішення. Вказував на те, що ОСОБА_3 у період з 11.11.2005 по 09.04.2008 фактично не приступав до виконання обовязки директора. До відділу кадрів ДП «Укрзалізничпостач» не надавалась його трудова книжка, та, відповідно, не зберігалась на підприємстві у період з 11.11.2005 по 09.04.2008. Зазначив, що ДП «Укрзалізничпостач» не здійснювало виплату вищевказаних виплат позивачу, відомості щодо вказаних виплат на виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007 у справі №2-1693-07 на підприємстві відсутні.

Представники третьої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, в попередніх судових засіданнях заперечували проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі №2-1693-07 від 25.07.2007, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2007, позов ОСОБА_3 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, треті особи: Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", Генеральний директор «Укрзалізниці» про стягнення грошових коштів за час вимушеного прогулу, затримки виконання рішення суду, заробітної плати, затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, пов'язаної із незаконним звільненням та з невиплатою грошових коштів, визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, видачу належним чином оформленої трудової книжки задоволено частково:

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 листопада 2005 року по 19 липня 2006 року у розмірі 18717 грн. 80 коп.;

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20 липня 2006 року по 16 жовтня 2006 року у розмірі 7233 грн. 60 коп.;

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 заробітну плату за період з 17 жовтня 2006 року по 11 листопада 2006 року 2133 грн. 20 коп.;

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період з 12 листопада 2006 року по 25 липня 2007 року у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 20882 грн. 70 коп.;

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 2470 грн.;

- днем звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" вважати день видачі йому належним чином оформленої трудової книжки.

- зобов'язано Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізниця) видати наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" днем видачі йому належно оформленої трудової книжки;

- зобов'язано Державну адміністрацію залізничного транспорту України внести до трудової книжки ОСОБА_3 запис про звільнення з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України днем видачі йому трудової книжки, засвідчити даний запис, видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку;

- визнано незаконним Наказ Генерального директора Укрзалізниці № 981 /ос від 17 жовтня 2006 року про відсторонення ОСОБА_3 директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" від роботи з 17 жовтня 2006 року у зв'язку з не проходженням перевірки знань з охорони праці, скасувавши його;

- стягнуто з Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниця) на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, пов'язану з незаконним звільненням з посади директора ДП матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" та з невиплатою Відповідачем належних грошових коштів, у розмірі 10 000 грн.

Як вбачається з постанови про закриття виконавчого провадження від 10.04.2008 Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1693 виданого 07.12.2007 Соснівським районним судом м.Черкаси про: "днем звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" вважати день видачі йому належним чином оформленої трудової книжки. Зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізниця) видати наказ про звільнення ОСОБА_3 з роботи з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" днем видачі йому належно оформленої трудової книжки. Зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України внести до трудової книжки ОСОБА_3 запис про звільнення з посади директора Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України днем видачі йому трудової книжки, засвідчити даний запис, видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку".

З акту державного виконавця від 09.04.2008 державної виконавчої служби у Печерському районі м.Києва при примусовому виконанні в/л 2-1693 від 25.07.2007 встановлено, що відповідно до наказу №436/ос від 09.04.2008 по Укрзалізниці рішення суду виконане в повній мірі: 09.04.2008 до трудової книжки ОСОБА_3 внесено запис про звільнення з посади згідно з рішенням суду та видано ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку.

У той же час, відомості про хід виконавчого провадження в частині стягнення присуджених сум (середній заробіток за час вимушеного прогулу, середній заробіток за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, суму моральної шкоди) вищенаведені документи виконавчого провадження не містять.

В своїх додаткових поясненнях позивач посилається на те, що в цій частині рішення суду виконано в добровільному порядку та Державною адміністрацією залізничного транспорту України було сплачено 44 747,16 гривень, що становить суму коштів , включаючи суму стягнуту на відшкодування моральної шкоди.

Однак, відповідачами та третьою особою дані факти сплати вказаної суми заперечуються.

З боку позивача доказів, в обґрунтування даних обставин, суду не надано.

Листом Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві від 18.04.2018 № В/12, отриманим на запит представника позивача, повідомлено, що відповідно до Постанови від 21.04.2008 державним виконавцем закінчено виконавче провадження ВП № 5845681 на підставі заяви стягувача про виконання боржником в добровільному порядку рішення суду та сплату в повному обсязі боргу стягувачеві, претензії відсутні. При цьому, також зазначено, що матеріали завершених виконавчих проваджень, у т.ч. і цього, знищені за терміном зберігання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачем не здійснювалось перерахування внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в порядку, передбаченим Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», чим порушено його право на отримання соціального захисту пенсії на належному рівні.

Так, відповідно до ст. 256 КЗпП України - працівники та члени їх сімей мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, а також за вислугу років відповідно до закону.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування визначає Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Відповідно до пункту 6 частини другої статті 17 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» страхувальник, який є, зокрема, роботодавець, зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється відповідно до статті 19 вказаного Закону. Так, згідно з частиною першою цієї статті Закону страхові внески до солідарної системи нараховуються, зокрема, для роботодавця - на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" , виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню

податком з доходів фізичних осіб, а також на суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

При цьому, слід зазначити, що страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частині першій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати (частина шоста статті 19 вищезазначеного Закону).

Аналогічні положення містить Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і на момент виникнення спірних відносин (станом на 01.01.2008 року).

В свою чергу, Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону №606-14, який діяв на момент виникнення спірних відносин) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та абзацом другим частини другої статті 5 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Таким чином, дії державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, у тому числі про стягнення заробітної плати, здійснюються у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом, а отже і рішенням суду.

Утримання соціальних внесків із суми стягнутої заробітної плати працівника, яку останній отримує при примусовому виконанні рішення суду, Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено.

Під час звернення з позовом, так і під час розгляду справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що суми, які він отримав в порядку добровільного виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007 були нараховані відповідачем на його користь, що стало підставою для нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Не здобуто в ході судового розгляду і доказів, що позивач звертався до відповідача із заявою про нарахування таких страхових внесків виходячи із сум, сплачених у добровільному порядку за рішенням суду .

Відтак, оскільки судом не встановлено, що відповідачем - Державною адміністрацією залізничного транспорту України здійснювалось нарахування сум, які підлягали виплаті позивачу на виконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007, підстав для зобовязання здійснити перерахування збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на суму коштів стягнутих на користь ОСОБА_3 згідно з рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.07.2007 у справі №2-1693-07 в розмірі 51437, 30 грн., суд не вбачає.

Відповідно до ч 1-3,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст.141 ЦПК України та того, що позивач звільнений від сплати судового збору, в суді не заявлялося вимог стягнення з позивача витрат на правову допомогу, інших судових витрат, а тому судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Державної адміністрації залізничного транспорту України, ОСОБА_4 акціонерного товаритсва "Українська залізниця", треті особи: головне Управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.12.2018.

Головуючий