Провадження №2/389/241/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 травня 2018 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Тьор Є.М.,

при секретарі Пахуті Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні упорядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вимогою про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця селища Знам'янка Кіровоградської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №109, який розташований по вулиці Калинова (колишня Комсомольська), у смт. Знам'янка Друга Кіровоградської області. Понесені судові витрати просила суд віднести на її рахунок.

Вимоги обґрунтувала тим, що є власником будинку №109, який розташований по вулиці Калинова (колишня Комсомольська) у смт. Знам'янка Друга Кіровоградської області. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 є її сином, з 15.10.2014р. зареєстрований у вищевказаному будинку, хоча фактично з 2015 року та по даний час у зазначеному будинку не проживає та не з'являється. Зазначила, що у 2015 році її син, зібравши речі, виїхав у невідомому їй напрямку, на даний час точне місце його проживання невідоме, оскільки тривалий час вони ніяких відносин між собою не підтримують. На звернення до відповідача з проханням про зняття з реєстрації, не реагує. Оскільки відповідач зареєстрований в належному їй будинку, але фактично не проживає з 2015 року, цей факт перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.Поважність причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подано.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №109, який розташований по вулиці Калинова (колишня Комсомольська) у смт. Знам'янка Друга міста Знам'янка Кіровоградської області, згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2002р., посвідченим приватним нотаріусом Знам'янського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №331, записаним в реєстровій книзі за №2323/10 та реєстраційним посвідченням Знам'янського бюро технічної інвентаризації від 23.05.2002р. (а.с.12, 13).

Відповідно до розпорядженням голови Знам'янської Другої селищної ради Кіровоградської області від 19.02.2016р. №11 «Про перейменування вулиць та провулків смт. Знам'янки Другої, вулиця Комсомольська перейменована на вулицю Калинову, про що свідчить публікація даного розпорядження у місцевій газеті «Знам'янські вісті» від 27.02.2016р. №17 (а.с.14).

Згідно із свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №292619, вчиненим 25.06.1997р. Знам'янською селищною радою Кіровоградської області, матір'ю ОСОБА_4 є позивач (а.с.8).

Згідно даних домової книги та довідки від 13.03.2018р. виданої Знам'янською Другою селищною радою Кіровоградської області, ОСОБА_2, зареєстрований за вищевказаною адресою, однак з 2015 року у даному будинку не проживає (а.с.15-17, 18).

Згідно письмових пояснень сусідів ОСОБА_5М, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 13.03.2018р., ОСОБА_2 зареєстрований у будинку №109, який розташований по вулиці Калинова (колишня Комсомольська) у смт. Знам'янка Друга Кіровоградської області, однак, за місцем реєстрації не проживає(а.с.19-24).

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку/квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири), член його сімї вправі вселити в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

У розумінні положень ст. 64 ЖК України, до членів сімї належать дружина, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 47 Конституції України, закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо).

Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Довідкою від 13.03.2018р. виданої Знам'янською Другою селищною радою Кіровоградської області та поясненнями сусідів ОСОБА_5М, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджено факт не проживання ОСОБА_2 більше одного року за адресою: вулиця Калинова (колишня Комсомольська), будинок №109, смт. Знам'янка Друга, Кіровоградська область. Тобто, станом на день розгляду справи, підтверджується не проживання відповідача у будинку позивача понад один рік.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим в будинку позивача, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Обставин, які б свідчили, що позивач або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та в цей час перешкоджають відповідачу у користуванні будинком, або що з цього питання вони зверталися до суду чи до правоохоронних органів, судом не встановлено, як і доказів того, що відповідач відсутній за місцем реєстрації з поважних причин.

Судом встановлено, що договір про порядок користування житловим приміщенням між сторонами не укладався.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право на користування належним позивачу на праві власності будинком розташованим за адресою: вулиця Калинова (колишня Комсомольська), будинок №109, смт. Знам'янка Друга, Кіровоградська область, внаслідок відсутності останнього за місцем реєстрації, понад один рік.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в силу ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 20, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 71, 72, 156 ЖК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» та ст.ст., 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,уродженця селища Знам'янка Кіровоградської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 109 (сто дев'ять) по вулиці Калинова (колишня Комсомольська) смт. Знам'янка Друга, Кіровоградська область.

Судові витрати залишити по фактично понесеними.

Заочне рішення може бути переглянуто Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8