Справа № 315/317/18
Номер провадження № 2/315/196/18
22 червня 2018 рокум. Гуляйполе
Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Романько О.О.,
за участю секретаря судового засідання: Сухової С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
14.03.2018 року позивач ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування уточнених позовних вимог (а.с. 34-36), зазначили, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: м. Гуляйполе Запорізької області, вул. Велика, 43, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.02.1972 року, посвідченим Гуляйпільською міською радою депутатів трудящих та зареєстрованим Бердянським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі реєстраційного напису якого гр. ОСОБА_4 продала будинок гр. ОСОБА_1.
Далі в позові позивач вказує на те, що право власності на вказаний будинок зареєстровано за ОСОБА_1 та вона є його власницею згідно домової книги. Крім неї в будинку зареєстрований з 19.10.2016 року відповідач, її онука, правнук та правнучка.
Як слідує далі з тексту позову, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, був онуком позивачки і також був зареєстрований у її будинку, однак 01.09.2016 року він помер. ОСОБА_5 та відповідач були друзями, на поминальний обід після смерті онука був запрошений відповідач, який пожалівся та попросився на деякий час зареєструватися в житловому будинку позивача. Вона його прохання задовольнила. Але навіть після того відповідач жодного дня не мешкав в її житловому будинку. З моменту реєстрації відповідач не проживав в будинку і по даний час за місцем реєстрації не проживає, будь-яких витрат по комунальних витратах та утриманню будинку не несе, вимоги позивача щодо зняття реєстрації ігнорує та добровільно це зробити відмовляється.
Далі зазначили про те, що позивач має намір розпорядитись належним їй будинком, однак не може цього зробити, оскільки у будинку зареєстрований відповідач.
Тому, просить суд, визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Велика, 43.
Позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких прохали позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечували (а.с. 44, 45).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, вважає, що існують всі умови для розгляду даної справи за наявними в ній доказами та ухвалення заочного рішення.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, при проведенні підготовчого судового засідання.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими для заочного розгляду.
Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований, та підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу від 15.02.1972 року, посвідченого Гуляйпільською міською радою депутатів трудящих 20.09.1972 року за реєстровим номером 164 і зареєстрованим в Бердянському бюро технічної інвентаризації 18.01.1972 року за № 4157, ОСОБА_6, яка діяла за довіреністю, від ім. Солдатової А.І. продала ОСОБА_1 належний ОСОБА_4 на праві особистої власності житловий будинок в м. Гуляйполе по вул. 9 Січня, 43 а (а.с. 10-11).
За записами домової книги будинку № 43 по вул. 9 Січня, власницею якого є ОСОБА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований у вказаному будинку з 19.10.2016 року (а.с. 12-15).
Позивачем ОСОБА_1 направлявся лист від 20.10.2017 року відповідачу з проханням щодо зняття з реєстрації за місцем ї проживання, бо вона має намір подавати позов до суду, так як останній ї звернення ігнорує (а.с. 17). Листа направлено рекомендованим відправленням 10.11.2017 року та отримано особисто відповідачем 21.11.2017 року (а.с. 16).
Згідно вибірки з реєстраційних книг/інвентарної справи 2022 КП «Імпульс»№ б/н від 08.05.2018 року, будинок у м. Гуляйполе, вул. Велика (9 Січня), 43, зареєстровано за ОСОБА_1, згідно договору купівлі-продажу від 15.02.1972 року реєстраційний номер 4157, кн. 13 реєстр 4157 (а.с. 29).
Судом було встановлено, що відповідач був зареєстрований у будинку позивача за домовленістю, але фактично ніколи не проживав в будинку позивача по вул. Великій, 43 в м. Гуляйполе Запорізької області. Відповідач в добровільному порядку змінити своє місце реєстрації відмовляється. Ніколи не проживав і не проживає за адресою місця реєстрації, особистих речей в будинку позивача не залишав, житло залишив добровільно, хоча фактично в ньому і не мешкав з моменту реєстрації.
Про розгляд справи відповідач був належним чином повідомленим, шляхом оголошення на офіційному сайті суду, але в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, доводів, які в ньому викладені не спростував.
Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. ч. 4-5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Також згідно ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 7 цієї ж статті вказує, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Глава 28 ЦК визначає житло об'єктом права приватної власності.
Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.
Так, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Як визначено в ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач не був та не є членом сімї позивача, не мешкає у вказаному будинку більше шести місяців, і ніколи в ньому фактично не проживав, не сплачує за житлово-комунальні послуги, чим створює перешкоди позивачу у володінні та користуванні належним їй на праві власності будинком, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано і він підлягає задоволенню.
Суд вважає, що своїм діянням відповідач порушує право власності позивача, передбачене ст. ст. 21, 41 Конституції, тому що вона не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю за своїм розсудом у зв'язку з реєстрацією відповідача у її житловому будинку.
За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, тому з відповідача на її користь необхідно понесені нею судові витрати, які підтверджені належними доказами (а.с.2).
Керуючись, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-283, 289, 352, 354-355 ЦПК України,суд,-
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СВ № 337258, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 43 по вул. Велика в м. Гуляйполе Запорізької області.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СВ № 337258, виданий Гуляйпільським РВ УМВС України в Запорізькій області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, суму судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп..
Повний текст рішення складено та підписано 23.06.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Загальний порядок передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ «Перехідні Положення» ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_7