Пр.№2/756/1448/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

02 березня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Майбоженко А.М.

при секретарі - Ковган О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на наступне.

13.07.2016 року його тітка ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповідала все своє майно та все, що буде належати ій на день смерті ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року визнано недійсним договір дарування від 22.06.2011 року за яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Визнано право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1.

Проте, ОСОБА_3 за своє життя не зареєструвала за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. постановою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності у встановленому законом порядку за померлою - ОСОБА_3, за відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням викладеного просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року на квартиру АДРЕСА_3.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №92/2017 щодо майна ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 13.07.2016 року ОСОБА_3 було складено заповіт, яким вона заповідала все своє майно та все , що буде належати ій на день смерті ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.6 ).

На час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_1

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року визнано недійсним договір дарування від 22.06.2011 року за яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. Визнано право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сташкова А.Г. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в зв'язку з відсутністю реєстрації права власності у встановленому законом порядку за померлою - ОСОБА_3, за відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року , Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінивши зібрані докази суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтовані та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 року № 7, п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, статтею 1 Першого протоколу Конвенції, ст. 9 Конституції України, ст.ст. 16, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1, після померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_4, (реєстраційний номер НОМЕР_2), який був накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.09.2017 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко