Справа №: 398/2674/18
провадження №: 2/398/2099/18
"04" грудня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Ковальової О.Б., за участю секретаря Василяки І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрія в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №398/2674/18 за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник - адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №5, по пр..Соборний (попередня назва Леніна),87 в м.Олександрія, Кіровоградської області.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1, яку придбала 19.04.1996 року відповідно до договору купівлі-продажу. Після укладення договору купівлі-продажу вона змінила в актовому записі за №188 про народження дані імені батька з «Іван» на «Абрам» і в подальшому іменується по - батькові «Абрамівна», що підтверджується рішенням Олександрійського міського суду від 30.07.1998року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.10.2010р. та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про встановлення батьківства від 24.10.2010р.
На сьогоднішній день в квартирі зареєстрована вона та її племінник ОСОБА_3 Однак, відповідач більше пяти років у належній їй на праві власності квартирі не проживає, житлом не користується, не цікавиться ним, не приймає участь у витратах по її утриманню, не сплачує комунальні послуги.
Реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі призводить до сплати надмірних комунальних платежів, до проблем з оформлення субсидії, а отже відповідно до норм статей ч.2 ст.405 і ч.1 ст.319 ЦК України просить її вимоги задовольнити.
Позивач та її представник про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, де також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, а також давалось оголошення на сайті Судової влади України про виклик відповідача, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити на підставі наявних матеріалів справи заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 280 284 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд розглядає справу в межах заявлених вимог.
Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК України).
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, що передбачено ст. 391 ЦК України.
Згідно зі ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником квартири АДРЕСА_2 (колишня назва Леніна) в м. Олександрія, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.04.1996р. зареєстрованого в реєстрі за №3181; витягом про державну реєстрацію прав, виданого 18.02.2011р. Олександрійським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації (а.с. 6-7, 8).
Згідно довідки, виданої КП «Житлогосп» №420 від 01.06.2018р., в квартирі АДРЕСА_3, зареєстровані позивач, та її племінник ОСОБА_3 (а.с. 14).
Відповідно до актів, які були складені при обстеженні квартири комісією в складі майстра дільниці, в присутності сусідів ОСОБА_3, в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 2012 року.
З позовної заяви вбачається, що відповідач являється племінником позивача та був зареєстрований в квартирі як член сімї власника, що підтверджується копією довідки про склад сімї, виданої КП «Житлогосп» №420 від 01.06.2018р.
Оскільки відповідач є членом сімї позивача, то спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.156 ЖК України та ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Докази про те, що між сторонами були встановлені інші домовленості, у матеріалах справи відсутні.
Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у вищевказаній квартирі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою, фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити.
Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому їх необхідно віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, 27.08.1991р.н., РНОКПП: НОМЕР_1, втратившим право користування житловим приміщенням квартирою № 5 в будинку №87 по проспекту Соборний (колишня назва - Леніна) в місті Олександрії, Кіровоградської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Суддя: