Справа № 310/3143/18
УХВАЛА

13 серпня 2018 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивачки за первісним позовом ОСОБА_1, представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_2, відповідачки за первісним позовом ОСОБА_3, представника відповідачки за первісним позовом ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна», ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права користування спадковим майном та визнання особи такою, що втратила право користування нежитловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Каракулов Дмитро Леонідович, про визнання спадкоємцем четвертої черги та надання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги,

встановив:

08 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_6, ТОВ «Україна», ОСОБА_5, про усунення перешкод у здійсненні права користування спадковим майном та визнання особи такою, що втратила право користування нежитловим приміщенням.

13 червня 2018 року відповідачка ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Каракулов Д.Л., про визнання ОСОБА_3 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8 та надання права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги.

Ухвалою від 14 червня 2018 року вказані позови були об'єднані в одне провадження.

05 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про прийняття до розгляду заяви про зміну підстав та предмета позову/збільшення позовних вимог в порядку п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_3 доповнила свої вимоги вимогою про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки спадкодавця ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме - з квітня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка за зустрічним позовом та її представник підтримали клопотання про прийняття уточненої зустрічної позовної заяви. Представник ОСОБА_3 пояснила суду, що в даному випадку було лише добавлено одну вимогу про встановлення факту спільного проживання, обставини, тобто підставу позову змінено не було, оскільки всі обставини, якими обґрунтовується уточнена позовна заява, були викладені в первісному зустрічному позові.

Позивачка за первісним позовом та її представник заперечували в прийнятті уточненої зустрічної позовної заяви. Представник позивачки ОСОБА_1 пояснив суду наступне. Збільшення або зменшення позовних вимог може стосуватись лише вимог майнового характеру. Якщо позивач збільшує розмір немайнових вимог, це має розцінюватись як одночасна зміна предмета і підстав позову. З самого клопотання ОСОБА_3 про прийняття до розгляду заяви про зміну підстав та предмету позову вбачається, що остання добавила обґрунтування вимог та збільшила з двох на три нематеріальні вимоги. За чинним ЦПК України передбачено право позивача змінити предмет або підставу позову. В разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю є новим позовом, який повинен подаватись окремо.

Третя особа ОСОБА_5 просив вирішити дане клопотання на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( ч.1, 2).

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження ( п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України).

Право позивача змінити предмет чи підстави позову передбачене ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Відповідно до вказаної норми закону до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, ЦПК України передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Тому в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов. Саме у зв'язку із цим законодавцем було закріплено альтернативну зміну предмета чи підстав позову.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом, з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2 ст. 16 ЦК України визначив орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке розуміння елементів позову закріплюється у п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду».

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просила суд визнати її спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8 та надати їй право на спадкування після смерті ОСОБА_8 разом із спадкоємцями першої черги. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

В уточненій позовній заяві позивачка за зустрічним позовом просить також встановити факт її спільного проживання із померлим ОСОБА_8, як чоловік та жінка. Правове регулювання вказаних правовідносин відбувається за правилами СК України.

Із вказаної заяви вбачається зміну не тільки предмету позову, але і підстав позову, що не допосукається і не передбачено нормами процесуального закону.

Заява позивачки про збільшення позовних вимог призвела до виникнення нових матеріально-правових вимог і обґрунтування таких, що є підставою для звернення до суду з новим позовом.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у прийнятті заяви про зміну підстав та предмета позову/збільшення позовних вимогслід відмовити, при цьому роз'яснити позивачці за зустрічним позовом право на звернення до суду з новим самостійним позовом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 49, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_3 в прийнятті заяви про зміну предмета позову.

Роз'яснити ОСОБА_3 право на звернення до суду із заявленими новими позовними вимогами в загальному порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 15 серпня 2018 року.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Вірченко