Головуючий суду 1 інстанції - Калмикова Ю.О.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/6252/16-ц
Провадження № 22ц/782/1002/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №415/6252/16-ц

Провадження №22ц/782/1002/17

15 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі

головуючого Луганської В.М.

суддів: Карташова О.Ю., Коротенка Є.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє через представника ОСОБА_3 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року в цивільній справі за поданням державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Карімової Наталії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року Лисичанський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України. В обґрунтування подання державним виконавцем зазначено, що на виконанні у Лисичанському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться наказ Господарського суду Чернівецької області № 926/320/15 від 13.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 94169,51 грн. Державний виконавець, відповідно до ст. 18 п. 14 Закону України «Про виконавче провадження», неодноразово викликав боржника до Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби, але боржник жодного разу не з'явився та зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням виконано не було. В поданні зазначено, що були проведені виконавчі дії, щодо встановлення майнового стану боржника з метою виконання рішення суду, здійснено вихід за місцем проживання боржника та встановлено, що боржника не було дома та перевірити наявність майна боржника не було можливим, про що складено акт державного виконавця від 11.10.2016 року. У зв'язку з викладеним державний виконавець просив

2

суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, відповідно до наказу Господарського суду Чернівецької області № 926/320/15 від 13.04.2015 року про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 94169,51 грн.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року подання держаного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Карімової Наталії Володимирівни задоволено. Суд тимчасово обмежив громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ін.код. НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання зобов'язань, покладених згідно з наказом Господарського суду Луганської області № 926/320/15 від 13.05.2016 року про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 94169,51 грн.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновки щодо ухилення його від виконання покладеного на нього судовим рішенням про стягнення заборгованості, що порушує право ОСОБА_2 на свободу пересування. Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді подання ВДВС не встановлено та не досліджено жодної обставини щодо належного виклику боржника до міського відділу Державної виконавчої служби, надіслання та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження та факту ухилення ним, як боржника зобов'язань перед стягувачем. Просить суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги постановити ухвалу, якою скасувати ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24.11.2016 року №415/6252/16-ц про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку.

Представник Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином в установленому законом порядку. На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області повідомляє, що ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.07.2017 року постанову про відкриття виконавчого провадження №52228828 від 16.09.2016 року було скасовано, у зв'язку з чим 27.07.2017 року стягувачу було надіслано повідомлення про повернення виконавчого документу.

Представник приватного акціонерного товариства «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу розглядати без участі представника банку, вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу від 24 листопада 2016 року про задоволення подання державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем доведено обізнаність ОСОБА_2 щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, добровільно зобов'язання по наказу Господарського суду Чернівецької області № 926/320/15 від 13.05.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості в сумі 94 169, 51 грн. не виконує.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Лисичанського міського управління юстиції від 16.09.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 926/320/15 виданий 13.05.2015 року Господарським судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у сумі 94 169, 51 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров'я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

4

Частиною ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час відкриття виконавчого провадження, передбачено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 2 вказаної статті державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Однак, матеріали справи не містять відомостей про належне виконання державним виконавцем положень ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», а саме направлення ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржником та відсутні докази, що ОСОБА_2 був обізнаний щодо наявності такої постанови.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що державним виконавцем при зверненні до суду із поданням, не надано доказів того, що боржник у визначеному законом порядку повідомлений про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом та йому було надано строк для добровільного виконання, як то передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України (в редакції на час розгляду подання) питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Із системного аналізу ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов'язань, за умови об'єктивної спроможності божника виконувати зобов'язання, відсутності перешкод для цього.

Оскільки, відповідно до частини 2 статті 377-1 Цивільного Кодексу України (в редакції на час розгляду подання) зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на

5

останнього покладається тягар доказування.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Документи, які надані державним виконавцем не підтверджують саме факту ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Державним виконавцем як при зверненні до суду із поданням, так і під час розгляду судом першої інстанції подання, до суду надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2016 року (а.с.12), копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 16.09.2016 року (а.с.14), копію акту державного виконавця від 11.10.2016 року (а.с.20), копію запиту від 16.09.2016 року (а.с.15). Колегія суддів вважає, що надані документи підтверджують, що державним виконавцем вживалися заходи до примусового виконання наказу господарського суду про стягнення з ОСОБА_2 на корись ПАТ КБ «Приват Банк» боргу на загальну суму 94 169, 51 грн., однак надані документи не підтверджують умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки як зазначалося вище не надано доказів того, що боржник отримав копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Акт державного виконавця від 11.10.2016 року, в якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 двері ніхто не відчинив, не заслуговує на увагу, оскільки зазначений акт не підтверджує факту свідомого ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання виконавчого листа та не свідчить про вжиття державним виконавцем всіх заходів примусового виконання, передбачених Законом України "Про виконавче провадження". При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу та не перевірив, чи були підстави для відкриття виконавчого провадження Лисичанським відділом державної виконавчої служби, оскільки в наказі Господарського суду Чернівецької області зазначено адресу боржника: АДРЕСА_2. Документи, які б підтверджували факт проживання (перебування), роботи, здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 або розташування належного йому майна за адресою: АДРЕСА_1 в матеріалах справи відсутні.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду Чернівецької області від 17.07.2017 року скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2016 року ВП№52228828 про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості у сумі 94 169, 57 грн. Згідно повідомлення Лисичанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.07.2017 року, наказ №926/320/15 виданий 13.05.2015 року господарським судом Чернівецької області повернуто стягувачу ПАТ КБ «Приват банк» без прийняття до виконання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про задоволення подання державного виконавця не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, оскільки доказів на підтвердження факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язання, покладеного на ОСОБА_2 рішенням суду, державним виконавцем не надано.

За таких підстав, колегія суддів судової палати, вважає доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неправильне застосування норм процесуального права при її постановленні, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим, постановлена ухвала підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні подання державного виконавця Лисичанського міського відділу

6

Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції про тимчасове обмеження виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, який було сплачено при подані апеляційної скарги апелянтом у розмірі 337, 00 грн. підлягає стягненню з Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області на користь апелянта.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 268,365, 382, 381, 383, 384, 386, 441 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє через представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 24 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області Карімової Наталії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Луганській області на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 337, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 17 січня 2018 року.

Головуючий

Судді: