АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6511/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, Харківська міська рада, про поновлення порушеного права та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківська міська рада, про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У травні 2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених у листопаді 2016 року позовних вимог просив поновити його порушене право користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно встановленого ними паркану, встановити межу між земельними ділянками згідно з висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи за №1109 від 07 травня 2013 року за схемою, зазначеною в Додатку №1 експертизи.

У грудні 2016 року ОСОБА_1, звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому уточнивши у грудні 2016 року свої вимоги, просила зобов'язати ОСОБА_2 звільнити зайняту ним ділянку домоволодіння АДРЕСА_1, встановивши межі земельної ділянки відповідно до Додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи №11415 від 30 серпня 2016 року.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 05 жовтня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 шляхом перенесення паркану між домоволодіннями буд. АДРЕСА_1 відповідно до меж земельної ділянки, зазначених червоним кольором в Додатку №2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 11415 від 31 серпня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 146 грн. 65 коп. судових витрат з кожного. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 звільнити зайняту ним земельну ділянку домоволодіння по АДРЕСА_1, встановивши межі земельної ділянки між домоволодіннями буд. АДРЕСА_1, відповідно до меж земельної ділянки зазначених червоним кольором в Додатку №2 висновку судової земельно-технічної експертизи №11415 від 31 серпня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції помилково зазначив про часткове задоволення позову ОСОБА_2, оскільки позивач просив поновити його порушене право відповідно до першого варіанту судової експертизи, а судом ухвалено рішення за іншим варіантом експертизи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів справи., предметом заявленого ОСОБА_2 позову (з урахуванням вимог, уточнених у листопаді 2016 року) були вимоги про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою № АДРЕСА_1 зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею шляхом зносу самовільно збудованого паркану та встановлення межі у відповідності до висновком будівельно-технічної експертизи за №1109 від 07 травня 2013 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наявності фактичних та правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення порушеного права землекористування шляхом покладення на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обов'язку перенести паркан між домоволодінням АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №11415 від 31 серпня 2016 року. При цьому обрання судом іншого, ніж той, який просив позивач, варіанту не є виходом за межі заявлених позовних вимог, які фактично зводились до поновлення порушеного права землекористування.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харковавід 05 жовтня 2017року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 січня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова