Єдиний унікальний номер 225/4497/18 Номер провадження 22-ц/804/450/18
Суддя-доповідач Никифоряк Л.П
Головуючий у 1 інстанції: Челюбєєва Є.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд колегією в складі:

головуючого судді-доповідача Никифоряка Л.П.

суддів Новікової Г.В., Гапонова А.В.

за участі секретаря судового засідання Ротар Я.Б.

розглянувши відкрито в залі судових засідань Донецького апеляційного суду в м.Бахмут цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», за участі заінтересованих осіб Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» та ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, в якій подана апеляційна скарга Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» /далі Товариство/ звернулись в суд з заявою про заміну первісного стягувача за виконавчим написом нотаріуса від 10 жовтня 2015 року, що зареєстрований в реєстрі №1820 з стягувача «Кредобанк» його правонаступником стягувачем Товариством.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 21 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

В апеляційному порядку судове рішення оскаржило Товариство, в апеляційній скарзі просило судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги заявник посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Заявник зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Переглядаючи справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно договору Факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 17/10-04 від 17 жовтня 2017 року Товариство стає кредитором у зобов'язаннях позичальників відповідно до додатку № 1 до даного договору, в тому числі щодо ОСОБА_2 /а.с. 3-11/.

Виконавчим листом виданим приватним нотаріусом ОСОБА_3 запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки LIFAN, який належить Гончаровій Тамарі Григорівні на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та який з 21 березня 2014 року є предметом договору застави /а.с. 12-13, 14 -18/.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Разом з тим, такий висновок суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до першої та другої частин статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 487/5205/16-ц.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З огляду на наведене, питання заміни сторони виконавчого провадження при виконанні виконавчого напису нотаріуса підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Висновок суду про те, що у порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону у виконавчому провадженні лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим листом, виданим судом при розгляді цивільної справи, є помилковим та суперечить нормам процесуального закону. Так як розділ VI ЦПК України, до якого входить і стаття 442 ЦПК України, закріплює процесуальні питання, пов'язані з виконанням не лише судових рішень у цивільних справах, а і рішень інших органів (посадових осіб).

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд ,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 21 серпня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 грудня 2018 року.

Судді: