Справа № 752/5735/18
Провадження № 2/752/3799/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
06.09.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Колдіної О.О.
з участю секретаря - Якушко Т.А.,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заочний розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат у справі.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем 27.04.2016 р. кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку.
Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи у відсутність представника Банку та надав згоди на постановлення заочного рішення у даній справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду за закінченням терміну її зберігання.
На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду.
На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, Банк зобов»язаний надати кредит Позичальнику, в розмірі та на умовах, що предбачені кредитним договором, а Позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами 27.04.2016 р. кредитного договору Банк надав ОСОБА_1 кошти в розмірі 2100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом позивач виконав належним чином свої зобов»язання, надавши відповідачу кредит.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Згідно з п.1.1.2.1.9 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.
Відповідно до п.1.1.5.21 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредиту в термін, зазначений Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміром, встановленого у заяві на приєднання до цього Договору для відсотків, від дня виникнення простроченої заборгованості.
На підставі п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.
В силу положень п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.
Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов»язання за Кредитним договором.
7535,27 гривень - нараховані відсотки за користування кредитом;
500,00 гривень - штраф (фіксована частина);
4520,76 гривень - штраф (процентна складова).
Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку, зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди Банку.
Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, пенею та комісії за користування кредитом відповідно до положень договору, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.
Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 гривень та в розмірі 4520,76 гривень - штраф (процентна складова), виходячи з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.
Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідачів цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов»язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст.61 Конституції, а тому вимоги Банку про стягнення штрафу не підлягають задоволенню.
Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі, пропорційно до задоволених вимог ( 94,73%).
Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.4, 5, 77, 81, 141, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,-
позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 30 днів з днія його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти дняв з моменту вручення йому повного заочного тексту рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя