КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року місто Київ.

Унікальний № 753/17195/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2594/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року,(у складі судді Даниленко В.В.)

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 161 030,75 грн. за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_1.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що на підставі рішення суду виконавчою службою відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. У зв'язку з несплатою аліментів за відповідачем утворилась заборгованість, що відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 11.08.2015 року складає 49 734,13 грн. А відповідно до розрахунку наданого позивачкою пеня за прострочення сплати аліментів станом на 15.08.2017 року складає 161030,75 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В поданій апеляційній скарзі посилався на те, що рішення не обґрунтоване та прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права , а саме : не в повному обсязі встановлені обставини справи, не досліджені докази в установленому порядку.

Вказував на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд даної позовної заяви, оскільки перебував на тимчасово окупованій території АР Крим, так як одружений на мешканці АР Крим ОСОБА_4, а тому був позбавлений можливості надати суду свої докази та заперечення.

Зазначив, що надав до Відділу державної виконавчої служби Дарницького ГТУЮ у м. Києві документи про звільнення його в запас з 16.12.2009р., що він є військовим пенсіонером, аліменти на утримання дитини сплачував, про що надав квитанції про поштові перекази, однак до 11.05.2018 року державним виконавцем перерахунок заборгованості здійснений не був.

Скаржник посилався на те, що відповідно до перерахунку заборгованості, який був зроблений державним виконавцем 14.05.2018 року сума заборгованості складає 31 978,27 грн. і є значно меншою, ніж вказана позивачем у позовній заяві - 49734,13 грн..

Також відповідач зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що окупація та анексія АР Крим Російською Федерацією призвела до руйнації банківських і поштових зв'язків, що стало причиною утворення заборгованості по аліментам, крім того всупереч зазначеним обставина, відповідач продовжував сплачувати аліменти, що підтверджується листами ПАТ»Укрпошта» від 25.07.2018р. №1853-І-22869 та від 24.08.2018 р. № 1853-І-24447.

Також, зазначив, що позивач не повідомила суду той факт, що в рахунок сплати аліментів 13 листопада 2006 року відповідач приватизував на себе та свого сина в рівних долях квартиру загальною площею 51 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1.

Скаржник послався на те, що розрахунок, виконаний судом, не відповідає правовій позиції, висловленій у Постановах Верховного суду України від 01.06.2016 р. №6-535цс16 та від 01.07.2015р. №6-94цс15 та надав до апеляційного суду Перерахунок розрахунку заборгованості по аліментам від 11.05.2018р.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник доводи скарги підтримали.

Представник позивача просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві знаходиться дублікат виконавчого листа №2-4364/2000 від 30.01.2015р., виданого Печерським районним судом м. Києва, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Відповідно до розрахунку державного виконавця заборгованість по аліментам на користь ОСОБА_3, станом на 11.08.2015 року становить 49734,13 грн.(а.с.6-7)

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про стягнення пені в сумі 161030,75 грн. за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції встановив неналежне виконанням боржником його зобов'язань, та прийняв до уваги розрахунок пені, виконаний позивачем, розмір заборгованості в якому вирахуваний з довідки державного виконавця станом на 11.08.2015 року в сумі 49734,13 грн.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім'ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду.

Особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, суд ухвалив заочне рішення, при цьому не повідомивши відповідача про розгляд справи відповідно до ст. 130 ЦПК України.

Відповідно до ч.2,3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду першої інстанції (а.с. 22, 28), колегія суддів вважає за необхідне прийняти нові докази. а саме: Перерахунок заборгованості по аліментам від 11.05.2018 року ВП №47079781, доданий відповідачем до апеляційної скарги (а.с.58-59).

З вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з 2012 року. Заборгованість станом на 11 серпня 2015 року становить 31 978 грн. 27 коп.

Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 572/1762/15ц за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка розглянута 25 квітня 2018 року відійшла від вказаної правової позиції та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати, а її нарахування не обмежується тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Загальна сума пені за несплату аліментів має розраховуватись за формулою:

Ер=(А1х1%хQ1)+ (А2х1%хQ2)+.........(Апх1%хQп), де:

Ер-загальна сума пені за несплату аліментів на момент подачі позову;

А1-нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1-кількість днів прострочення за перший місяць;

А2-нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за други місяць;

Ап-нарахована сум аліментів за останній мсць;

Qп-кількість днів прострочення за останній місць;

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватись щомісячно, тому при розгляді спорів про стягнення ( на підставі ч.1ст. 196 СК України в редакції, яка була чинна до 08 липня 2017 року) пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясовувати розмір несплачених аліментів за кожен із цих періодичних платежів, установити строк до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням установленого-обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Розмір пені за прострочення сплати аліментів, що стягнуто судом першої інстанції значно перевищує розмір заборгованості відповідача.

Отже, колегія суддів, виходячи із засад розумності та справедливості, а також користуючись своїм правом на зменшення розміру неустойки, вважає за необхідне змінити рішення районного суду, в частині визначення суми пені, яка підлягає стягненню, встановивши розмір пені в розмірі заборгованості, яка вказана в оновленому розрахунку заборгованості, долученому до апеляційної скарги в сумі 31978 грн. 27 коп.

Ухвалюючи дане рішення, апеляційний суд не приймає доводи відповідача про те , що він в 2018 році борг погасив повністю, оскільки в позовній заяві пеня заявлена за несплату аліментів за період по серпень 2017 року включно. Погашення заборгованості після ухвалення рішення не впливає на його законність.

Ухвалюючи рішення про зменшення розміру пені до суми заборгованості, апеляційний суд також виходить з того, що в ст. 196 СК України були внесені зміни, щодо розміру неустойки, які набули чинності в липні 2017 року.

Так, частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Вказані положення закону пом'якшують цивільну відповідальність боржника, а тому відповідно до загальних засад цивільного судочинства, а саме ч.2 ст.5 ЦК України повинні враховуватись при вирішенні даної справи.

Відповідачем не наведено суду підстав (особливостей матеріального, сімейного стану тощо), у зв'язку з якими він може бути звільнений від сплати пені.

Враховуючи, що суд не повно встановив обставини справи, не вірно застосував норми права , та керуючись ст. 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду в частині визначення розміру пені, яка підлягає стягненню, необхідно змінити.

Оскільки, суд зменшив пеню, застосувавши ст. 551 ЦК України, підстав для перерозподілу судових витрат колегія суддів не встановила.

Витрати понесені відповідачем за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 382-384. 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів, в розмірі 31978 грн. 27 коп.(тридцять одну тисячу дев'ятсот сімдесят вісім грн. двадцять сім коп.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 28 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.