Справа № 495/3365/18
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 травня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів громадського стану Білгород-Дністровського Головного територіального управління юстиції в Одеській області,-

Встановив:

ОСОБА_1звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою, в якій просить суд: встановити факт народження дитини, чоловічої статті, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Донецькій області, м. Єнакиєво.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в «Комунальний заклад «Міська лікарня №1» м. Єнакиєво, ОСОБА_1народила дитину чоловічої статі вагою 3000 грам.

Бажаючи, відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, зареєструвати народження дитини заявниця, ОСОБА_1 звернулася до відповідних органів, однак, отримала відповідь, що отримати свідоцтво народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Отже, встановлення факту народження дитини в судовому порядку необхідне для її подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану відповідно до вимог законодавства України.

Однак, зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану наразі неможливо, у зв'язку із відсутністю необхідного для такої дії медичного свідоцтва про народження, яке закладом, охорони здоров'я, де приймалися пологи, не видане, а його отримання на даний час неможливе.

У судове засідання заявниця не з'явилася, надала до суду заяву згідно з якою заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, зауважень та заперечень по справі не мають, позов підтримують.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з наступних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з заявою, в якій просить суд: встановити факт народження дитини, чоловічої статті, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Донецькій області, м. Єнакиєво.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в «Комунальний заклад «Міська лікарня №1» м. Єнакиєво, ОСОБА_1народила дитину чоловічої статі вагою 3000 грам.

Бажаючи, відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, зареєструвати народження дитини, заявниця ОСОБА_1, звернулась до відповідних органів, але отримала відповідь, що отримати свідоцтво народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, так як факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно ч.ч. 2-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 повністю обґрунтована, її вимоги знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Згідно статті ч. 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у разі відмови у позові - покладаються на позивача. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору також не підлягають задоволенню.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 256, 259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1- задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у Донецькій області, м. Єнакиєво.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :