АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 серпня 2018 року

м.Харків

справа № 640/14716/16-ц

провадження № 22-ц/790/4325/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 31 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Бородіної Н.М., в залі суду в м. Харкові,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту постійного проживання однією сімєю її та померлого ОСОБА_4 в період з 2000 року по 06.08.2015 року, просила змінити черговість спадкування з четвертої на другу та визнати за нею права власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини квартири №24 по вул. Н.Ужвій б. 86 в м.Харкові, після смерті ОСОБА_4.

21 листопада 2016 року позивачка ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 31 липня 2017 року замінено позивача ОСОБА_3 на її правонаступника ОСОБА_1 та прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2.

ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частини квартири №24 по вул. Н.Ужвій б. 86 в м.Харкові, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 06.08.2015 року.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 31 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання однією сімєю в період з 2000 року по 06.08.2015 рік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В решті позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частини квартири за адресою : АДРЕСА_1, загальною площею 66,5 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1456 грн. 77 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частин квартири №24 по вул. Н.Ужвій б. 86 в м.Харкові, залишивши за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частин цієї квартири.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що вона є тіткою ОСОБА_3 та її спадкоємицею. З урахуванням того, що судом встановлено факт постійного проживання однією сімєю в період з 2000 року по 06.08.2015 рік ОСОБА_3 та ОСОБА_4, наявні усі підстави для зміни черговості спадкування після смерті останнього. Вважає свої позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка мала спадкувати за законом після смерті ОСОБА_4 на 3/8 частини квартири №24 по вул. Н.Ужвій б. 86 в м.Харкові, та задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання права власності в порядку спадкування на 3/8 частин квартири.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та задовольняючи у повному обсязі позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_4 перша та третя черги спадкоємців відсутні, наявні спадкоємці другої черги ОСОБА_2 та четвертої черги ОСОБА_3, які у встановлений законом строк прийняли спадщину. Підстави для зміни черговості спадкування відсутні. Належних доказів родинного звязку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суду не надано.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) є донькою ОСОБА_5 (а.с.81).

04.02.1989 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений шлюб (а.с.79).

З копії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що вона проживала однією сімєю разом із матірю ОСОБА_6 та вітчимом - ОСОБА_4 в період з 2000 року по 06.08.2015 року.

В період шлюбу ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2000 року придбала квартиру АДРЕСА_2, де з 2003 року були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (а.с.29).

25 квітня 2015 року померла ОСОБА_6 (а.с.86). На час смерті із нею проживали її чоловік та дочка. Після смерті ОСОБА_6, відкрилась спадщина на ? частину спірної квартири.

Згідно свідоцтва про право власності за законом від 13 квітня 2016 року після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями ? частини квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.27).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину по ? частини спірної квартири.

06 серпня 2015 року помер ОСОБА_4 (а.с. 85). Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_4 (а.с.107).

Після смерті брата ОСОБА_4, ОСОБА_2 у шестимісячний строк, 04.02.2016 року, звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті брата.

Згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 30.09.2016 року, після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини також звернулась ОСОБА_3, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із відсутності правовстановлюючих документів на квартиру та наявності у суді спору стосовно спадкування (а.с.111).

19 листопада 2016 року ОСОБА_3 померла (а.с.80). Після її смерті, 21.11.2016 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_1, зазначила, що померла ОСОБА_3 є її племінницею.

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3, тому за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_3, якій вони належали на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 06.08.2015 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 , ч.2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для зміни черговості є сукупність наступних юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

За ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зміни черговості спадкоємців, - відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи позивача про те, що спадкодавець ОСОБА_4 був у безпорадному стані, тяжко хворів до своєї смерті, і саме ОСОБА_3 здійснювала за ним догляд, купувала ліки, одяг, готувала їжу, прибирала тощо, у звязку з чим наявні підстави для зміни черговості спадкування, не відповідають фактичним обставинам справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_4 помер 06.08.2015 року. Причиною смерті був рак нирки. Разом з тим з наданої медичної документації вбачається, що з 2013 року він декілька раз на рік звертався до лікаря, від госпіталізації відмовлявся. Причиною звернення були нетяжкі захворювання (залізодефіцит, анімія, тощо).

Із записів в медичній картці ОСОБА_4 вбачається, що 11.07.2015 року він поскаржився на «слабкість, голово кружіння, слабкість нижніх кінцівках протягом останніх 7 днів». За результатами огляду лікаря стан задовільний. Лише 03.08.2015 року запис лікаря свідчить про тяжкість стану здоровя ОСОБА_4 Попередній діагноз цироз печінки. Через три дні після цього, 06.08.2015 року, ОСОБА_4 помер.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили, що ОСОБА_4 ходив до останнього, на здоровя не скаржився, лише останнім часом схуд.

Таким чином доказів тривалого перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані, внаслідок якого він потребував стороннього догляду, позивачем суду не надано. Тому підстав для зміни черговості спадкування не вбачається.

Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є родинні звязки.

Встановлено, що батьками ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9) та ОСОБА_9 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.82).

Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_9 є саме ОСОБА_6, тобто сестрою ОСОБА_1, суду не надано.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині зміни черговості спадкування ОСОБА_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Разом з тим суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 є рідною сестрою померлого ОСОБА_4, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте не змогла отримати свідоцтва у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів.

Тому висновок суду про наявність підстав для визнання за ОСОБА_2 права на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 31 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_12

Повне судове рішення виготовлено 02.08.2018 року.