Справа № 315/154/18
Номер провадження № 2/315/129/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі головуючого: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації, про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.07.1997 р. він зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 53), і проживав з нею однією сім'єю до грудня 2016 р., після чого їхнє проживання однією сім'єю було фактично припинено.

Від вказаного шлюбу вони мають двоє дітей:

- повнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,

Діана на даний час проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. Малолітня ОСОБА_4 - за адресою проживання відповідачки, проте він надає грошові кошти на утримання останньої.

В період шлюбу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.02.2012 року позивач придбав у власність житловий будинок № 12 (дванадцять) з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Будинок фактично було придбано за його особисті кошти.

З грудня 2016 року він постійно проживає у вказаному житловому будинку, самостійно здійснює ремонт та сплачує комунальні послуги за власні кошти.

Ринкова вартість спірного будинку, згідно звіту з незалежної оцінки від 02.01.2018 року, виконаного оцінювачем ОСОБА_6 становить 92 077 грн. (дев'яносто дві тисячі сімдесят сім грн 00 коп.) Тобто частка у спільній сумісній власності одного подружжя складає 46 038,50 грн (сорок шість тисяч тридцять вісім грн. 50 коп).

Позивач просить поділити спільне сумісне майно, визнавши за ним право власності на житловий будинок № 12 (дванадцять) з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1, сплативши на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у спільному майні у розмірі 46038,50 гривень.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву з клопотанням розглядати справу без його участі, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання також не з'явилася, подала суду заяву з клопотанням розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представник третьої особи, належним чином повідомленій про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не відомі.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності і взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.1997 р. сторони зареєстрували шлюб (актовий запис № 53), про що відділом реєстрації актів громадянського стану Гуляйпільського району Запорізької області було видано свідоцтво НОМЕР_2 (а.с. 13).

Від вказаного шлюбу подружжя має двоє дітей:

- повнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14,15).

В період шлюбу, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21.02.2012 року, подружжя придбало у власність житловий будинок № 12 (дванадцять) з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.19-20).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Імпульс» Пологівської районної ради від 29.02.2012 року № 33329822, власником житлового будинку № 12 (дванадцять), що знаходиться за адесою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1 (а.с.21).

Ринкова вартість спірного будинку, згідно звіту з незалежної оцінки від 02.01.2018 року, виконаного оцінювачем ОСОБА_6 становить 92 077 грн. (дев'яносто дві тисячі сімдесят сім грн 00 коп.) (а.с.23-44).

Також судом з'ясовано, що рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22 березня 2018року шлюб між сторонами розірвано (а.с.82).

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На підставі ч. 4 статті 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім'ї.

Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п.23,24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 статті 65 Сімейного кодексу України).

Таким чином житловий будинок № 12 (дванадцять), що знаходиться за адесою: АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме сторін у справі.

Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.п. 22, 23 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 27 грудня 2007 року № 11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи та вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, ч.3 статті 368 Цивільного кодексу України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Пунктами 24, 25 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України унормовано, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди, присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 Цивільного кодексу України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно ч. 1, 2, 3 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до статті 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно ч. 4, 5 статті 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з п. 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Визначаючи вартість спірного майна, суд приймає до уваги вартість майна, вказану в позовній заяві, визначену позивачем, та зазначену в наданих доказах. Так, відповідно до звіту з незалежної оцінки від 02.01.2018 року, виконаного оцінювачем ОСОБА_6 вартість спірного будинку становить 92 077 грн. (дев'яносто дві тисячі сімдесят сім грн 00 коп.). Тобто частка у спільній сумісній власності одного подружжя складає 46 038,50 грн (сорок шість тисяч тридцять вісім грн. 50 коп).

Позивачем внесено на депозитний рахунок Гуляйпільського районного суду Запорізької області грошові кошти в розмірі 46 038,50 гривень, що становить 1/2 частину вартості спірного майна, що підтверджується квитанцією №П454/6790981/1 від 07 серпня 2018 року (а.с.79).

Тому суд вважає за допустиме припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку № 12 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказаний будинок, виділивши відповідачу грошові кошти в розмірі 46 038,50 гривень, що знаходяться на депозитному рахунку Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 65, 70 ,71 СК України, ст. ст. 364, 365 ЦК України, ст.258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації, про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 12 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Виділити ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 46 038,50 гривень, які знаходяться на депозитному рахунку Гуляйпільського районного суду Запорізької області.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку № 12 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адесою: АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,0640 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С. М. Телегуз