Провадження № 2/522/7578/18
29 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
за участю секретаря Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (Одеська обл., Овідіопольський район, с. Лиманка (Совіньйон), вул. Болгарська, 2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, за яким просили:
Позов обґрунтовано тим, що відповідач 25.07.2016 року о 13 годині 15 хвилин керуючи транспортним засобом «Renault» д/н НОМЕР_3, у місті Одеса по вулиці Торговій здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а Позивачкам завдано шкоди здоров'ю та моральної шкоди.
Позивачі в судове засідання не з'явились, проте представник останніх надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'являвся неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд, у зв'язку з його неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від Позивача, ухвалив розглянути справу за відсутності Відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову з наведених нижче підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_3, 25.07.2016 року о 13 годині 15 хвилин керуючи транспортним засобом «Renault» д/н НОМЕР_3, у місті Одеса по вулиці Торговій здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Автомобіль «Honda» д/н НОМЕР_5 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС218945 від 24.06.2009 року, ОСОБА_5 є чоловіком Позивачки - ОСОБА_1 з 21.12.1985 року, про що свідчать відбитки штампів на копіях сторінок паспортів останніх та копія свідоцтва про укладення шлюбу від 21.12.1985 року бланк №399106.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Кушніренко Ю.С. від 14.03.2017 року в справі № 522/3480/17 Відповідача визнано винним у порушені правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
Відповідно до довідки про ДТП від 27.07.2016 року складеної старшим слідчим в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_7, у результаті ДТП водієві ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м'яких тканин правої скроневої області, амбулаторне лікування. У свою чергу, пасажиру цього ж автомобіля ОСОБА_2 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м'яких тканин лоба.
У результаті ДТП позивачки зробили такі витрати пов'язані з відновленням своїх порушених прав через пошкодження автомобіля та ушкодження здоров'я:
- 1400 грн. витрат на експертне товарознавче дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріальної шкоди автомобілю «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 117 від 25.08.2016 року ФОП ОСОБА_6;
- 650 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, сплачених за квитанцією до прибуткового касового ордеру №08 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_8;
- 1500 грн. витрат на перевезення евакуатором автомобіля «Honda Civic», реєстраційний номер НОМЕР_5, 2008 року випуску, сплачених за квитанцією №QS36370501 від 28.07.2016 року ФОП ОСОБА_9;
- 480 грн. витрат зі сплати перебування на штраф майданчику, сплачених за квитанцією №QS36286701 від 28.07.2016 року ФОП Весловський;
Положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з вимогами частини 1 та 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Приписами статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Також, відповідно до приписів статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з вимогами статті 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст.1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди (постанова Верховного Суду України від 03.06.2015 року у справі №6-305 цс15).
Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п.2 постанови від27.03.1992року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» звертає увагу судів на те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з ч. 2 ст.1166ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду України від 19 серпня 2014 р. у справі №3-51гс14).
Суд звертає увагу на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже потерпілий у ДТП має право стягнути шкоду безпосередньо з особи, яка її завдала, навіть якщо цивільно-правова відповідальність цієї особи застрахована. Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15 та від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.
У свою чергу, відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на те, що Позивачам було завдано не тільки фізичних та душевних страждань пов'язаних з тимчасовим позбавленням права володіння та користування автомобілем, необхідністю його ремонту, а й тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забиття м'яких тканин голови, що спричинило довгий та важкий період реабілітації під час якого останні зазнали як фізичних так і душевних страждань через постійний головний біль, нудоту, порушення координації рухів, неприємних відчуттів та дратівливої реакції при гучних звуках і яскравому світлі, тимчасову втрату працездатності, порушення звичного способу життя позивачок, спричиненого необхідністю вживанням ліків та відвідування лікарні, втрату можливості провести з рідними та близькими заплановану літню відпустку у 2016 році, суд вважає обґрунтованим заявлений Позивачками розмір грошового відшкодування моральної шкоди та таким, що відповідає глибині, характеру та обсягу фізичних та душевних страждань відповідачок, характеру їх немайнових втрат та ступеню вини Відповідача.
Беручи до уваги положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір за подання позову в розмірі 2553,53 грн..
На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити.
- 1750,73 грн. відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я;
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Дата складення повного тексту рішення суду 06.12.2018 року.
Суддя: А.Ю. Бойчук