Провадження № 2/127/6259/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позов мотивовано тим, що згідно з наказом № 322-К від 03 листопада 2014 року позивач була прийнята на посаду радника Голови правління групи радників Голови правління ПАТ «Радикал Банк». 31 грудня 2015 позивач була звільнена із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 152 від 17.10.2017 року, за четвертий квартал 2015 року ПАТ «ОСОБА_2» було нарахована позивачу заробітна плата в загальному розмірі 47724,41 гривень, з якої сплачені податки в розмірі 7704,81 гривень. За таких обставин у 4 кварталі 2015 року ПАТ «Радикал Банк» мала бути виплачена заробітна плата в загальному розмірі 40019,60 гривень (47724,41 - 7704,81). Уся заробітна плата за період роботи у ПАТ «Радикал Банк» з 29.07.2015 року по день звільнення перераховувалась та мала перераховуватись на картковий рахунок № 9175, позивача який був відкритий у відділенні № 70 АБ «Украгазбанк» згідно з договором № ОРТ-5028-15-2Р від 29.07.2015 року. Як вбачається з виписки по рахунку № 9175, яка видана АБ «Украгазбанк» 11.10.2017 року, у 4 кварталі 2015 року на рахунок від ПАТ «Радикал Банк» було перерахована заробітна плата в загальному розмірі 26671,79 гривень. Таким чином, при звільненні із займаної посади ПАТ «Радикал Банк» позивачу була недоплачена заробітна плата в розмірі 13347,81 гривень (40019,60 - 26671,79). Ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 306999,63 гривень (13347,81 х 23) гривень як середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк»» на мою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 13347,81 гривень та 306999,63 гривень як середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 20.11.2017року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

21.12.2017р. позивач надала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просила стягнути з ПАТ «Радикал Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 15 194,50гривень та 334 930,32гривень середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 15.01.2018р. зупинено провадження у справі до вирішення цивільної справи № 127/21520/16.

05.10.2018р. ухвалою суду відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, щозгідно з наказом № 322-К від 03 листопада 2014 року позивач була прийнята на посаду радника Голови правління групи радників Голови правління ПАТ «Радикал Банк».

31 грудня 2015 позивач була звільнена із займаної посади у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів № 152 від 17.10.2017 року, за четвертий квартал 2015 року ПАТ «ОСОБА_2» було нарахована позивачу заробітна плата в загальному розмірі 47724,41 гривень, з якої сплачені податки в розмірі 7704,81 гривень.

Як вбачається із розрахункового листа позивача за 2015 рік, за четвертий квартал 2015 року з заробітної плати позивача банком утримано ЄСВ в розмірі 1359,93 (жовтень -358,17грн., листопад 358,17грн., грудень -643,59грн.), а також військовий збір в розмірі 715,87грн. (жовтень -149,24грн., листопад - 149,24грн., грудень - 417,39грн.), отже із нарахованих за четвертий квартал 2015 року доходу позивача утримано обовязкових платежів в сумі 9780,61грн, а тому сума до виплати складає 37 943,80грн. (47 724,41-9780,61).

Уся заробітна плата за період роботи у ПАТ «Радикал Банк» з 29.07.2015 року по день звільнення перераховувалась та мала перераховуватись на картковий рахунок № 9175, позивача який був відкритий у відділенні № 70 АБ «Украгазбанк» згідно з договором № ОРТ-5028-15-2Р від 29.07.2015 року.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Ч.1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ч.1ст.21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 94, ч.5 ст. 95 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно заперечень ПАТ «Радикал Банк» вбачається, що банком із суми чистого доходу позивача за грудень місяць 2015року за згодою із позивачем, утримано кошти в розмірі 15 194,50грн., як погашення боргу по кредитному договору №13223/1-980. Представник відповідача зазначив, що дане погашення було здійснено на підставі п. 2.8 кредитного договору та за заявою ОСОБА_1

Однак, суд не бере до уваги дане твердження представника відповідача, оскільки останнім не надано доказів, а саме заяви позивача на згоду щодо утримання із її заробітної плати коштів на погашення заборгованості по кредитному договору №13223/1-980, а тому суд приходить до висновку що перераховані кошти в розмірі 15 194,50гривень, були вчиненні відповідачем без належних на те правових підстав, а тому їх слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення.

Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Абзацом другим п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100 передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюються нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчисляється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до абзацу третього п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Пунктом пятим розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995р. № 100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.199р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

В абзаці пятому п. 6 постанови Пленуму ВСУ « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається з виписки по рахунку № 9175 на рахунок позивача було перераховано за 4 квартал 2015року 26671,79грн.

З викладеного вбачається, що загальний розмір нарахованої заробітної плати позивача за 4 квартал 2015 року становить 41866,29грн. ( 26671,79+15194,50), тобто 13955,43грн за один місяць, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 334 930,32грн. (13955,43*24міс.) середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 3501,25 грн.

Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.2ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах виплати позивачу заробітної плати за один місяць.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 4, 47, 94, 115-117, 232, 233, 238 КЗпП України, керуючись ст. ст. 13, 76-80, 133, 141, 263-265 ЦПК України , суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 15 194,50гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» на користь ОСОБА_1 334 930,32гривень середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 3501,25гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.11.2018року.

ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк», м. Київ, вул. Туманяна, 15-а, код ЄДРПО 36964568.

Суддя: