ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«06» грудня 2018 року м. Херсон

Справа № 647/1146/18

Провадження № 22-ц/819/123/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області у складі судді Корсаненкової О. О. від 14 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що відповідно до укладеного між банком та ОСОБА_5 договору від 17 серпня 2010 року остання отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява, разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» складає між ним і банком договір.

Відповідач, у порушення умов договору, належним чином зобов'язання не виконувала, внаслідок чого станом на 31 березня 2018 року має заборгованість в сумі 79 214,51 грн, яка складається з: 4 717, 72 грн. - заборгованості за кредитом; 66 548, 48 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 700, 00 - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 3 748, 31 грн. - штрафу (процентна складова), яку Банк просив стягнути з останньої та судові витрати у справі.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначило, що строк позовної давності для звернення з позовом до суду ним не пропущено, оскільки між датою останнього платежу у погашення заборгованості, як і з дня спливу строку дії платіжної картки та датою звернення банку з даним позовом до суду 05 травня 2018 року минуло менше трьох років.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_5 не з'явилася повторно, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, тому колегія суддів вважає можливим справу розглянути у її відсутність, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку суд першої інстанції виходив з того, що позивачу про факт невиконання відповідачем ОСОБА_5 умов кредитного договору б/н від 17 серпня 2010 року було достовірно відомо; останній платіж по даному договору було здійснено 10 березня 2015 року, у зв'язку з чим 11 березня 2018 року закінчився загальний строк позовної давності за вимогами банку; з даним позовом Банк звернувся до суду лише 05 травня 2018 року, клопотання про поновлення цього строку із зазначенням поважності причин його пропуску не подав, а відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 17 серпня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5 укладено кредитний договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ними договір про надання банківських послуг /а. с. 8/.

За умовами договору Банк надав ОСОБА_5 кредит в сумі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою обов'язкового щомісячного платежу у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн до 25 числа кожного місяця з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /а. с. 9/.

Згідно наданого відповідачем розрахунку заборгованості станом на 31 березня 2018 року вона становить 79 214,51 грн і складається з: 4 717, 72 грн. - заборгованості за кредитом; 66 548, 48 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 3 700, 00 - заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 3 748, 31 грн. - штрафу (процентна складова).

Відповідно п. 2.1.1.2.11 Правил надання банківських послуг строк дії договору відповідає строку дії картки, яка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки включно.

Відповідач отримала картку № НОМЕР_1, термін дії якої: 08/16, тобто до 31 серпня 2016 року /а. с. 68/.

Згідно розрахунку заборгованості, останній платіж ОСОБА_5 здійснила 10 березня 2015 року /а. с. 6 -7/.

Таким чином, позивач звернувшись з позовом до суду у травні 2018 року не пропустив строк позовної давності.

У межах строку кредитування до 31 серпня 2016 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 вересня 2016 року відповідач мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такою є правова позиція Великої Палати Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

При цьому, оскільки наявна відмінність між кредитним договором, оформленим у вигляді заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з видачею платіжної карти з встановленим строком її дії, на яку встановлено кредитний ліміт і щодо якої передбачено можливість її перевипуску (тобто пролонгації) з видачею інших платіжних карт з встановленими іншими строками їх дії, з передбаченою можливістю автоматичної пролонгації договору на новий строк за умови відсутності заяви про припинення його дії (як у випадку у цій справі), а також кредитним договором, форма якого передбачає повернення кредиту і сплату процентів періодичними (щомісячними) платежами, а також передбачає кінцевий термін повернення кредиту без можливості перевипуску платіжних карт (як в інших випадках), то у цій справі не може йти мова про стягнення щомісячних платежів у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Тобто, у даній справі початок перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором визначається з моменту спливу строку кредитування, тобто з наступного дня після закінчення дії карти, а саме з 01 вересня 2016 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 717,72 грн, проценти за користування кредитом слід визначати станом на 31 серпня 2016 року, за період з 11 травня 2015 року по 31 серпня 2016 року і він складає 12 858,54 грн.

Відповідно до п. 1.1.5.32 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн та 5 % від суми позову. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 964,11 грн штрафу (процента складова).

Не підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за комісією, оскільки умовами договору даний вид платежу не передбачений.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів дійшла висновку що підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 19 050,37 грн, а саме:

-по тілу кредиту у розмірі 4 717,72 грн;

-по процентам за користування кредитними коштами у розмірі 12 858,54 грн;

-штраф (фіксована частина) 500 грн та штраф (процентна складова) 964,11 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з прийняттям по справі нової постанови про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 19 050,37 грн.

Згідно положень ч. 13 ст.141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволення позову та апеляційної скарги, стягненню з відповідача на користь банку підлягають судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (25 %), пов'язані зі сплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанціях, в розмірі 1 101,25 грн. = (1 762 + 2 643 х 25 %).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 14 червня 2018 року скасувати, прийняти по справі нову постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 19 050,37 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 101,25 грн.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Головуючий Л. П. Воронцова
Судді: П. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

Дата складання повного судового рішення 10 грудня 2018 року.