КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

справа №761/27083/17

провадження № 22-ц/824/162/2018

06 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Дуці В.В.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року у складі судді Макаренко І.О.,

встановив:

02.08.2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (зараз Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.08.2012 р. у розмірі 44 300,49 грн та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав заяву № б/н від 13.08.2012 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору не надавав, зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 44 300,49 грн, яка складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 24 832,03 грн, за процентами за користування кредитом у розмірі 3751,06 грн, пені у сумі 13 131,66 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн (фіксована частина), 2085,74 грн (процентна складова).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 13.08.2012 у розмірі 41 714,75 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач серед іншого посилається на те, що надана позивачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку не містить ознак узгодження в письмовій формі умов надання відповідачу кредиту (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу). З якими саме затвердженими умовами і правилами ознайомлено відповідача і з якими саме умовами він погодився в анкеті-заяві не зазначено, а тому твердження банку про те, що умови і правила надання банківських послуг є умовами надання відповідачу кредиту, що вказані у анкеті-заяві, ґрунтується на припущеннях.

Оскільки зазначені позивачем умови і правила та тарифи не були підписані позичальником і оригінали цих документів передані не були, їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

З цих підстав вважає, що вимога про стягнення штрафів і пені є необґрунтованою, а розмір процентів повинен обраховуватися виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» - Олейнік Н.О. не заперечувала проти зупинення провадження у вказаній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зупинення апеляційного провадження у вказаній справі з таких підстав.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Г.М. Кирилюк

Судді І.М. Рейнарт

Т.А. Семенюк