Справа № 307/2797/17
Провадження № 2/307/280/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

з участю: позивачки ОСОБА_1

представника органу опіки та піклування Монич К.П.

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування в особі Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що з 24.11.2012 р. вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

19.01.2016 р. рішенням Тячівського районного суду шлюб між нею та відповідачем було розірвано.

На даний час вони проживають окремо.

З січня 2014 року відповідач не цікавився сином, не телефонував йому, не спілкувався з ним та не брав участь у його вихованні.

Вона разом з дитиною проживає у будинку своїх батьків і вони жодного разу не вчиняли ніяких перешкод відповідачу у спілкуванні з сином.

Їхній син ОСОБА_4 проживає у достатку і йому створюються всі необхідні умови для всебічного розвитку.

Просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що відповідач не навідується до дитини та не цікавиться його вихованням. На засіданні комісії з питань захисту дитини було прийнято рішення позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4

Відповідач у судове засідання не з'явився і не повідомив суду причини неявки. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 30.03.2007 р. № "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В судовому засіданні встановлено, що в шлюбі між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 (а. с. 9).

19.01.2016 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Рішенням Тячівського районного суду від 29.02.2016 р. з ОСОБА_3 було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4частин його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Довідками Тячівської об'єднаної територіальної громади № 0234/1628 від 18.07.2017 р. та № 0234/1662 від 20.07.2017 р. стверджено, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

З актів обстеження матеріально-побутових умов від 20.07.2017 р. та 09.08.2017 р. вбачається, що позивачка виховує двох малолітніх дітей та проживає у будинку своїх батьків. Відповідач у 2014 році покинув сім'ю і з тих пір не цікавиться сином ОСОБА_4, в його вихованні участі не приймає та матеріально не забезпечує.

Відповідно до довідки Тячівського дошкільного навчального закладу ясла-садок № 1 № 40 від 10.07.2017 р. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є вихованцем Тячівського ДНЗ № 1. Дитина охайна, доглянута та не конфліктна. Вихованням займається мама ОСОБА_1 Батько дитини вихованням не займається, в садочку жодного разу не з'являвся.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 20.0.2017 р., станом на 01.07.2017 р. заборгованість по аліментах у ОСОБА_3 складає 20900.82 грв.

По місцю проживання позивачка характеризується з позитивного боку.

Орган опіки та піклування надав висновок про те, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 76-83 ЦПК України.

Позивачка належними та допустимими доказами довела, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідач належним чином був повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з'явився і заперечень відносно позову не надіслав.

Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно нього.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 640 грв.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 164. 180 СК України, ч. 1 ст. 8, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, (інші відомості відсутні) батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 шістсот сорок гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 19.02. 2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.