Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 147/387/17

провадження № 61-10693св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4, відповідач - Державне підприємство «Тростянецький спиртовий завод»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В., Сала Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Тростянецький спиртовий завод» (далі - ДП «Тростянецький спиртовий завод») про стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області

від 07 листопада 2017 року (у складі судді Волошина І. А.) позов

ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Тростянецький спиртовий завод» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 10 102,40 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року рішення Тростянецького районного суду Вінницької області

від 07 листопада 2017 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та у хвалено в цій частині нове рішення, яким позов

ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Тростянецький спиртовий завод» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 17 530,80 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У березні 2018 року Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області) звернувся до апеляційного суду із заявою про роз'яснення судового рішення від 12 січня 2018 року у вищевказаній справі.

Заява мотивована тим, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області перебуває виконавчий лист у справі № 147/387/17, виданий

01 лютого 2018 року Тростянецьким районним судом Вінницької області про стягнення з ДП «Тростянецький спиртовий завод» на користь

ОСОБА_4 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 17 530 грн.

15 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У ході провадження виконавчих дій, ДП «Тростянецький спиртовий завод» надано платіжні доручення про перерахунок коштів на рахунок ОСОБА_4 у розмірі 17 530,80 грн. Однак, виконання постанови апеляційного суду ускладнюється тим, що в резолютивній частині судового рішення не зазначено, яка сума має бути виплачена позивачу, а саме: з утриманням податку з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) та військового збору чи без утримання вказаних платежів.

На підставі вищевказаного ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області просив суд роз'яснити постанову Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року заяву ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області про роз'яснення судового рішення задоволено.

Роз'яснено постанову Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року, зазначено, що з ДП «Тростянецький спиртовий завод» слід стягнути на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в сумі 17 530,80 грн з утриманням при виплаті означеної суми, передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про відмову у роз'ясненні судового рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до постанови Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року

ДП «Тростянецький спиртовий завод» виплатило ОСОБА_4 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі

17 530,80 грн, з яких утримав у рахунок сплати ПДФО та військового збору 3 418,50 грн. Заявник вказувала, що дії щодо утримання податкових платежів з присудженої суми є безпідставними. Тому, ухвала апеляційного суду є такою, яка не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

23 квітня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість судового рішення.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно з частиною першої статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України

№ 1404-VIII) у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання

Рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Задовольняючи заяву про роз'яснення судового рішення, апеляційний суд виходив з того, що існує значна ймовірність неправильного виконання постанови Апеляційного суду Вінницької області від 12 січня 2018 року внаслідок неясності резолютивної частини.

Врахувавши зміст постанови Апеляційного суду Вінницької області

від 12 січня 2018 року, факт її перебування на примусовому виконанні та обставини виконавчого провадження, апеляційний суд обґрунтованого задовольнив заяву ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області про роз'яснення рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька В. В. Пророк