Справа №: 343/1942/17
Провадження №: 2/0343/775/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

з участю прокурора Юхман Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України, прокуратури Івано-Франківської області та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління МВС України в Івано-Франківській області, Міністерства внутрішніх справ України та Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, в якому просив скасувати постанову голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку та відшкодування завданої шкоди та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду, завдану незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування в розмірі 16000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що він незаконно був притягнутий в якості обвинуваченого у кримінальній справі № 322870 за фактом вимагання за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, яка в подальшому після неодноразового судового розгляду була перекваліфікована та закрита у завязку із відсутністю в його діїх складу злочину. Дану справу було порушено 19 липня 2011 року за заявою ОСОБА_2 заступником начальника слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області майором міліції ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Того ж дня, щодо нього застосовано тимчасовий запобіжний захід у виді затримання підозрюваного (згідно постанови заступника начальника слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 19.07.2011 року), про що складено протокол. 29 липня 2011 року постановою Івано-Франківського міського суду щодо нього обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 19.07.2011 року. Згідно довідки про звільнення серії І-ФР № 02400, він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 19 липня 2011 по 02 серпня 2011 року. 02 вересня 2011 року дану кримінальну справу про обвинувачення його за ч.2 ст. 189 КК України з обвинувальним висновком, затвердженим першим заступником прокурора Івано-Франківської області, направлено в Апеляційний суд Івано-Франківської області для визначення підсудності. Відповідно до постанови Апеляційного суду від 06.09.2011 року, кримінальну справу для розгляду по суті було направлено до Болехівського міського суду. 25 жовтня 2013 року Болехівським міським судом було постановлено вирок, яким його засуджено за ч.1 ст. 355 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк 6 місяців з відрахуванням із його заробітку 10% у дохід держави. Однак, ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області вирок Болехівського суду від 25 жовтня 2013 року було скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд. В подальшому, відповідно до постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014 року, у звязку із відводами суддів Болехівського міського суду, вказану кримінальну справу для розгляду по суті було направлено до Калуського міськрайонного суду. Відповідно до постанови Калуського міськрайонного суду від 19.01.2015 року, кримінальну справу № 322870 направлено прокурору для проведення додаткового розслідування у звязку з неповнотою досудового розслідування. Після повернення кримінальної справи прокурору, 27.04.2015 року прокуратурою Івано-Франківської області було внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000062 та кримінальне провадження за підслідністю скероване у Рожнятівський РВ УМВС України в області. 29 вересня 2015 року слідчим СВ СУ УМВС в області Тесліним І.Є. змінено кваліфікацію злочину по даному кримінальному провадженню з ч. 2 ст. 189 КК України на ч.1 ст. 355 КК України. 25 січня 2016 року заступником керівника Калуської місцевої прокуратури винесено постанову про скасування постанови про притягнення його як обвинуваченого, а заступником начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо закриття кримінального провадження № 00000062 від 27.04.2015 року у звязку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України. 15 червня 2016 року заступником начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 після повторного скасування постанови про закриття кримінального провадження, винесено постанову про закриття кримінального провадження у звязку із відсутністю складу злочину. 11.07.2016 року він звернувся з заявою до Управління МВС в Івано-Франківській області щодо надання відповідного рішення та відшкодування завданої йому шкоди. Однак, станом на 11.08.2016 року він жодної відповіді не отримав, що є порушенням його прав та законних інтересів. 16.08.2016 року ним було подано адміністративний позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду, в якому він просив зобов'язати УМВС в Івано-Франківській області розглянути та прийняти рішення згідно його заяви відповідно до вимог та в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Постановою суду від 25.10.2016 року позов було задоволено повністю. Однак, 09.10.2017 року за місцем його тимчасового проживання в м.Івано-Франківськ ним було знайдено листа, в якому містилась постанова про відмову у розрахунку та відшкодуванні шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування за підписом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_5. Таким чином, внаслідок незаконних дій працівників правоохоронних органів, він поніс матеріальні витрати на оплату послуг адвоката в кримінальній справі в розмірі 16000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зіславшись на викладені вище обставини, просив скасувати постанову голови ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку відшкодуванні завданої шкоди та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду, завдану незаконними діями та рішеннями органу досудового розслідування в розмірі 16000,00 грн., які він витратив на оплату послуг за надання правової допомоги у вищевказаній кримінальній справі.

Представник Управління МВС України в Івано-Франківській області за довіреністю № 11/32 від 23.02.2017 року ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити, вказавши, що відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодування шкоди, зазначеної у пунктах 1,3,4, ст. 3 нього Закону, залежно від того, який орган проводив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії проводить суд, що розглядав справу у першій інстанції. З 07.11.2015 року, згідно вимог Закону України «Про Національну поліцію», функції оперативно-розшукової діяльності та досудового розслідування передано до органів Національної поліції. Постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано юридичну особу публічного права Управління МВС України в Івано-Франківській області. Таким чином, у ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, яка займається виключно ліквідацією юридичної особи, відсутні повноваження щодо визначення розміру та відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, оскільки відповідні органи, що здійснювали оперативно-розшукові дії та досудове розслідування ліквідовано 15.09.2015 року, тому вимога позивача про скасування постанови голови ліквідаційної комісії від 01.08.2017 року є безпідставною. Щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 16000,00 грн., то позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу долучено до позовної заяви копії договорів про надання послуг захисника в кримінальному процесі від 01.08.2011 року, 11.12.2013 року з додатком до договору та від 20.05.2014 року також з додатком до договору. Однак, сам договір про надання юридичних послуг не є підставою для відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу, оскільки зазначені витрати повинні бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документально підтверджених витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Представник Міністерства внутрішніх справ України за довіреністю № 05/2016 від 10.02.2016 року ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, також надала письмові заперечення, в яких просила в задоволенні позову до Міністерства внутрішніх справ України відмовити. В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що раніше ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про неправомірні дії працівників слідчого відділу СУ УМВС України в Івано-Франківській області та прокуратури Івано-Франківської області при розслідуванні кримінального провадження № 0000062, при цьому безпідставно заявляв позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ України, яке прав та інтересів позивача не порушувало. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2017 позов задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 375 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 знову звернувся до Долинського районного суду з позовною заявою, в якій просить суд відшкодувати витрати на оплату послуг захисника у кримінальному провадженні № 0000062. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договори про надання послуг захисника в кримінальному процесі, укладені ним з адвокатом ОСОБА_8 від 01.08.2011 року та від 11.12.2013 року. Позивач використав своє право на захист, зробив вибір і звернувся до адвоката, що займається приватною адвокатською практикою, уклав з ним декілька договорів, у яких свідомо та добровільно взяв на себе обовязок особисто оплатити послуги адвоката. Чи відбулась фактично оплата послуг адвоката, позивачем не доведено та не наданого доказів на підтвердження цих обставин. В той же час, позивач не звернувся до адвоката, який надає безоплатну вторинну правову допомогу та послуги якого оплачує держава. У наданих позивачем договорах на надання послуг захисника у розділі «Виплата гонорару та компенсація додаткових витрат» зазначено, що за надання юридичної допомоги клієнт зобовязується сплатити адвокату гонорар в сумі 8000,00 грн. Однак, не зазначено, в якому кримінальному процесі надавались послуги, які саме послуги, час та місце їх надання. Також, позивачем не надано жодного підтвердження здійснення оплати послуг захисника. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені і доведені, а їх відсутність є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Представник Державної казначейської служби згідно довіреності № 5-29/2739-7126 від 03.05.2017 року ОСОБА_9 в судове засідання також не зявився, надав письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити, вказавши, що згідно із загальними нормами цивільно-правової відповідальності при вирішенні спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають встановлення наявності такої шкоди, протиправність дій, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього. Так, у Казначейства відсутні підтвердження про сплату коштів за надання правової допомоги, тому відшкодування з державного бюджету таких витрат є недоцільним. Зокрема, не можна вважати належним, та допустимим доказом копію договору про надання послуг захисника від 01.08.2011 року, оскільки, по-перше, стороною за цією угодою є ОСОБА_10, а не позивач. Крім того, у цій угоді, а також у договорі від 11.12.2013 року не визначено її предмету, що давало б змогу дійти висновку про те, що відповідні послуги надавалися саме по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину.

В судовому засіданні прокурор Юхман Л.Я. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати на інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у звязку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. В звязку з цим, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано- Франківській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями органів досудового розслідування. Рішенням Долинського районного суду від 13.02.2017 року у справі № 343/2175/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено частково, з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь позивача стягнуто 375 000,00 грн. Оскільки питання відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу досудового розслідування було предметом розгляду вищевказаної справи, тому вважає, що у позивача відсутні підстави для відшкодування коштів у розмірі 16000,00 грн. і в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до п.4 ст. 3 вказаного Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у звязку з поданням йому юридичної допомоги.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно п.2 ст. 2 вищевказаного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в прядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Судом встановлено, що 19.07.2011 року СВ СУ УМВС України в Івано-Франківській області порушено щодо ОСОБА_1 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст. 189 ч.2 КК України (а.с. 10).

Як вбачається з договорів про надання послуг захисника в кримінальному процесі від 01.08.2011 року, від 11.12.2013 року та 20.05.2014 року (а.с. 15-19), позивачем ОСОБА_1 та його братом ОСОБА_10 було укладено угоду з адвокатом ОСОБА_11 про надання правової допомоги у вказаній кримінальній справі. Адвокату ОСОБА_11 були сплачені, згідно додатків до вказанихдоговорів, кошти на загальну суму 16000,00 грн.

Згідно постанови заступника начальника СВ Рожнятівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області від 25.01.2016 року (а.с. 11-14) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062 від 27.04.2015 року, закрито у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України.

Заява від 11.07.2016 року про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, з проханням відшкодувати суму, сплачену за надання юридичної допомоги в розмірі 16000,00 грн., подавалася позивачем до Управління МВС України в Івано-Франківській області (а.с. 23-24).

За результатами розгляду даної заяви головою ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області 01.08.2017 року була винесена постанова про відмову у проведенні відшкодування шкоди ОСОБА_1, завданої незаконними діями органами дізнання та досудового слідства (а.с. 20-22).

Отже, з огляду на норми чинного законодавства, постанову голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку та відшкодуванні ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконними діями органами дізнання та досудового слідства слід визнати незаконною та скасувати, оскільки у даному випадку завдана шкода відшкодовується незалежно від вини посадових осіб щодо заподіяння такої шкоди, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення.

Разом з тим, згідно вимог ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду.

Відповідно до п.п. 11,12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41, для визначення розміру шкоди, переліченої в пунктах 1, 3, 4 ст. 3 Закону, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися: при закритті провадження в справі органами дізнання або слідства Міністерства внутрішніх справ, Генеральної прокуратури і Служби безпеки України - відповідно до цих органів. У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в п.11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій всі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 ст. 12 Закону постанову.

З урахуванням викладеного суд вважає, що в частині заявлених вимог про стягнення коштів слід відмовити, оскільки у даному випадку суд не вирішує спір про розмір нарахованих виплат, а згідно положень чинного законодавства саме відповідні компетентні органи при наявності правових підстав для відшкодування шкоди повинні прийняти постанову у якій зазначається розмір сум, що виплачені на користь адвоката, який надавав юридичну допомогу; дана постанова подається громадянином до відповідного територіального органу Державного казначейства за місцем проживання для одержання чека (п. 12, 13 Положення).

При цьому суд також враховує, що будь-яких належних доказів на підтвердження факту виплати ним адвокату ОСОБА_12 спірних коштів та їх розміру позивач суду не надав.

На підставі викладеного, ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 1,2,3,12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», п.п. 11,12 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року № 6/5/3/41, керуючись ст.ст. 259,263,265 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В :

Позов задоволити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову голови ліквідаційної комісії Управління МВС України в Івано-Франківській області від 01.08.2017 року про відмову у проведенні розрахунку та відшкодуванні ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконними діями органами дізнання та досудового слідства.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає за адресою: 77500, Івано-Франківська область м.Долина вул. Б.Хмельницького, 45а/3, ІПН: НОМЕР_1.

Відповідач: Управління МВС України в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76018, м.Івано-Франківськ вул. Сахарова, 15, 3.

Відповідач: Міністерство внутрішніх справ України, що знаходиться за адресою: 01601, м.Київ вул. Богомольця, 10, .

Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, що знаходиться за адресою: 76018, м.Івано-Франківськ вул. Дністровська, 14.

Відповідач: прокуратура Івано-Франківської області, що знаходиться за адресою: 76015, м.Івано-Франківськ вул. Грюнвальдська, 11.

Суддя: