№ 201/2673/18
провадження 2-зз/201/80/18
УХВАЛА

20 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флоутек трейдінг ЛП» (101 Роуз ОСОБА_3 Лейн м. Единбург Сполучене Королівство ЕН2 3JUG) до ОСОБА_4 (49000, м. Дніпро, пр. Героїв, 18 а, кв. 84, РНОКПП НОМЕР_1), товариства з обмеженою відповідальністю «Оптотрейдж» (49000, м. Дніпро, вул. Глинки, 2/4, ідентифікаційний код 417498815), ОСОБА_1 (01000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, скасування заборони,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Флоутек трейдінг ЛП» 14 березня 2018 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ТОВ «Оптотрейдж» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, припинення догорів, скасування обтяження. По справі постановлялися різні судові рішення.

Ухвалою від 20 червня 2018 року прийнято до свого провадження вище вказану справу та призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року по справі вжито заходи забезпечення позову.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 16 серпня 2018 року звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше пяти днів з дня надходження його до суду.

Учасники справи у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

З урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи і клопотання, надані та добуті докази, суд вважає можливим скасувати у повному обсязі вжиті заходи забезпечення позову по справі, а саме: арешт на нерухоме майно частину будівлі літ. А-3, А1-4, нежитлові приміщення загальною площею 1024,5 кв.м., а саме: нежитлові приміщення поз. І, ІІ, ІІІ, 117-133, 217-239, IV, V, 316-334, VI, VII, 401-406, VIII у підвалі, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах, загальною площею 1024,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Дніпро площа Соборна, буд. 1; заборону державним реєстраторам, органам міністерства юстиції України, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна частини будівлі літ. А-3, А1-4, нежитлові приміщення загальною площею 1024,5 кв.м., а саме: нежитлові приміщення поз. І, ІІ, ІІІ, 117-133, 217-239, IV, V, 316-334, VI, VII, 401-406, VIII у підвалі, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах, загальною площею 1024,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Дніпро площа Соборна, буд. 1, що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами (ТОВ «Флоутек трейдінг ЛП» та ТОВ «Оптотрейдж») у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань відповідачем ТОВ «Оптотрейдж», а заходи забезпечення позову вжито судом щодо майна ОСОБА_1 та до якого позивачем не міститься позовних вимог та не оскаржується правомірність набуття права власності на вище вказане майно, однак вжитими заходами порушуються права заявника на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном, слід також зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна передбачає фактичну заборону власникові володіти, користуватися або розпоряджатися належним на праві власності майном, що по суті є порушенням права власності.

З огляду на те, що неправомірність набуття ОСОБА_1 у власність нерухомого майна, не встановлена рішенням суду, то накладення арешту на це майно, власником якого він є, позбавляє останнього права володіти та користуватися цим майном, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного клопотання про скасування заходів забезпечення позову є мотивованим та на даний час відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності таких заходів забезпечення позову щодо вище вказаного майна.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що клопотання є мотивованим та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаного клопотання, оскільки воно ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати у повному обсязі вжиті заходи забезпечення позову по справі, а саме: арешт на нерухоме майно частину будівлі літ. А-3, А1-4, нежитлові приміщення загальною площею 1024,5 кв.м., а саме: нежитлові приміщення поз. І, ІІ, ІІІ, 117-133, 217-239, IV, V, 316-334, VI, VII, 401-406, VIII у підвалі, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах, загальною площею 1024,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Дніпро площа Соборна, буд. 1; заборону державним реєстраторам, органам міністерства юстиції України, вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна частини будівлі літ. А-3, А1-4, нежитлові приміщення загальною площею 1024,5 кв.м., а саме: нежитлові приміщення поз. І, ІІ, ІІІ, 117-133, 217-239, IV, V, 316-334, VI, VII, 401-406, VIII у підвалі, на першому, другому, третьому та четвертому поверхах, загальною площею 1024,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Дніпро площа Соборна, буд. 1, що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2018 року.

Ухвала набрала законної сили 20 серпня 2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.А ОСОБА_2