Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2018 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Голубковій М.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.В.,розглянув в порядку окремого провадження заяву

ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі органу опіки та піклування, про видачу обмежувального припису,з участю учасніків справи: ОСОБА_1,адвоката ОСОБА_3,ОСОБА_2,представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району в особі органу опіки та піклування ОСОБА_4, суд,-

-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою поданою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_5, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов*язки.

В обґрунтування заяви зазначила, що 04.08.2006 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 709.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 21.07.2015 року.

Від шлюбу сторони моють двох малолітніх синів- Дейдей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2.

В наслідок того, що між заявницею та ОСОБА_2 існують неприязливі відносини, та в наслідок, того, що їх син ОСОБА_6 не бажає зустрічатися з батьком, ОСОБА_2 звернувся до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6.

Розпорядженням голови районної адміністрації від 11.11.2014 року № 591 визначено спосіб участі гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітніх синів: а саме побачення з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перша та третя субота, друга та четверта неділя місця протягом чотирьох годин на день, за попередньою домовленістю з їх матірю,з правом відвідування місця проживання батька, культурних та розважальних закладів, також відповідно до заяви ОСОБА_2 , останній від спілкування з молодшим сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення останнім трирічного віку взагалі відмовився.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини задоволено частково.

Вказаним рішенням визначено спосіб спілкування ОСОБА_2, з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожні першу та третю суботи , другу та четверту неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години за місцем проживання ОСОБА_2 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; час для спільного відпочинку ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01.06. по 30.08. кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_1

Рішення суду набуло законної чинності 16.11.2015 року.

Дитина ОСОБА_6 дуже страждає під час зустрічей з батьком, та в наслідок протиправної поведінки батька, у бік дитини, дитина відчуває моральний біль, під час їхніх зустрічей, та як наслідок вже має ряд хвороб нервової системи, таке спілкування перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

ОСОБА_2 в свою чергу категорично не бажає вирішувати питання сприятливого для дитини способу участі у вихованні дитини заявниця вимушена звернутись до суду.

Заявниця зверталася зі скаргами до Служби (Управління) у справах дітей відділу по Шевченківському району, щодо протиправної поведінки батька у бік дитини, створення батьком завідомо спровокованих конфліктних ситуацій під час відвідування дитини, однак відповідно до відповіді про розгляд звернення від 21.07.2016 року Ж) 1.07./Д-134 їй було рекомендовано звернутись до Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Крім того зазначила, що на протязі останнього часу сумісного проживання її колишній чоловік ОСОБА_2 систематично вчиняв домашнє насильство: морально принижував, обзивав її, та ОСОБА_6, застосовував до неї та до дитини фізичне, моральне та економічне насильство, залучав свого батька, який жив поруч, для застосування морального тиску на заявника.

ОСОБА_2 поводить себе агресивно, постійно погрожує заявниці, застосовує моральне приниження, фізичне насильство, а також насильство шляхом погроз, застосовуючи телефонний мобільний зв'язок.

Від протиправних дій ОСОБА_2 морально страждають сини, особливо син ОСОБА_8, до якого ОСОБА_2 застосовував фізичне насилля.

ОСОБА_2 агресивно поводиться в навчальному закладі де навчаються сини, зриває учбовий процес, вчиняючи моральне насилля над дітьми.

Посилачись на те, що порушення стану здоров»я дитини відбувається саме після кожної зустрічі дитини з батьком, а сімейні сварки та провокації з боку батька мають негативний вплив на психологічний розвиток дитини, просить суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_2, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов'язки, заборонивши перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1; заборонивши наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6, та ОСОБА_7; заборонивши вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6, та ОСОБА_7 або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2018 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали в повному обсязі, на її задоволенні наполягали.

Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що дійсно на протязі довгого часу до відділу надходять скарги відносно ОСОБА_2 щодо вчинення останнім психологічного тиску на дитину ОСОБА_6, з яким ОСОБА_2 встановлено розпорядженням голови районної адміністрації та рішенням суду порядок спілкування та спосіб участі у вихованні дитини. Вважає, що заява є обґрунтованою, та в інтересах дитини просив суд її задовольнити, оскільки дії ОСОБА_2 мають агресивний характер та не сприяють психоемоціональному розвитку дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечував, з посиланням на те, що надані заявницею докази не можуть бути підтвердженням його впливу на психічний стан дитини ОСОБА_6, та видача обмежувального припису на користь дитини не сприятиме.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що заява є обґрунтованою,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини.

Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ст. 19 Конвенції Про права дитини визначено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв'язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.08.2006 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції зроблено актовий запис № 709.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 21.07.2015 року .

Від шлюбу сторони моють двох малолітніх синів- Дейдей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Внаслідок неприязлевих відносин сторін та неможливості узгодження участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_8, розпорядженням голови районної адміністрації від 11.11.2014 року № 591 визначено спосіб участі гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітніх синів: а саме побачення з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перша та третя субота, друга та четверта неділя місця протягом чотирьох годин на день, за попередньою домовленістю з їх матірю,з правом відвідування місця проживання батька, культурних та розважальних закладів, також відповідно до заяви ОСОБА_2 , останній від спілкування з молодшим сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення останнім трирічного віку взагалі відмовився.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 12.05.2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про встановлення порядку спілкування та участі у вихованні дитини задоволено частково.

Вказаним рішенням визначено спосіб спілкування ОСОБА_2, з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожні першу та третю суботи , другу та четверту неділі місця з 10-00 години до 19-00 години за місцем проживання ОСОБА_2 з правом відвідування культурних та розважальних закладів під час побачень; час для спільного відпочинку ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме протягом двадцяти календарних днів в період з 01.06. по 30.08. кожного року за попереднім погодженням з ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 16.11.2015 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року

Рішення суду набуло законної чинності 16.11.2015 року.

Відповідно до пунктів 3,6,7, 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 мешкає разом з дітьми ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, скарг від сусідів за час проживання по вказаній адресі не надходило.

Позитивні відомості щодо ОСОБА_1 також містяться в довідці виданої АТ «Мотор-січ» де вона працює.

Вирішуючи вимоги на користь заявника суд виходить з наступного.

З матеріалів справи видно, що за зверненням ОСОБА_1 від 28.05.2016 року щодо вчинення кримінального правопорушення Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області проведено перевірку та прийнято рішення згідно Закону України «Про звернення громадян». З ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне застереження, подальша перевірка дій ОСОБА_2 була припинена.

Згідно із довідкою виданою Шевченківським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, 08.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення ОСОБА_2 малолітньому сину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 тілесних ушкоджень. Вказане підтверджується листом Запорізької місцевої прокуратури від 10.11.2016 року.

Систематичність вчинення тиску в бік заявниці та членів сім*ї включаючи малолітніх дітей підтверджується листами Запорізької місцевої прокуратури та Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з яких вбачається, що заявниця в своїх інтересах та в інтересах дітей, члени її сім*ї, що проживають з нею, постійно звертаються із заявами про вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень. За фактом звернень щодо ОСОБА_2 зареєстровано 37 заяв.

Ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу Укоаїни визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Статтею 350-6 Цивільного процесуального кодексу Укоаїнипередбачено. що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»на строк від одного до шести місяців.

В силу частини 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з

постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною З статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Такі заходи можуть бути застосовані судом у виключних випадках.

Відповідно до відповіді на запит №177 від 04.04.2018 року від КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат «Джерело» ЗОР та №29-а.з/н1/32/03-2018 від 28.03.2018 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжя Департаменту патрульної поліції НП України, видно, що ОСОБА_2 провокує конфлікти у присутності неповнолітніх дітей, які є свідками конфлікту, є постраждалими від психологічного насильства з боку батька.

Згідно висновку спеціаліста від 11.04.2018 року зробленого на підставі дослідження ЗОГО «ОПП «Взаємодія» виявлено, що питання , повязані із темою батька, викликають у молодшого сина ОСОБА_9 напругу - хлопчик намагався під час психодіагностичного інтервю вийти з кімнати, починав шукати братика та тулиться до мами, ці прояви поведінки вказують на високу тривожність дитини та намагання знизити її, наблизившись до значимих мами та брата. У порівнянні із останніми консультаціями , які відбулись у рамках попереднього дослідження (висновок спеціаліста вих.. №199 від 20.09.2017 року -додається до заяви) , можно відстежити у ОСОБА_7 підвищену тривожність та нестабільність психоемоційний стан.

Психологом Вищої категорії з метою встановлення більш сприятливої соціальної, сімейної середи виховання та розвитку дитини, та зясування саме яке емоційне сприйняття дитини своєї матері, та батька для проведення дослідженням , яке проводилось на базі ТОВ «Інституту розвитку персоналу» від 02.09.2015 року, було встановлено, що інтелектуальний розвиток дитини, ОСОБА_6 відповідає віковій нормі. Із бесіди з дитиною виявлено негативне ставлення до батька та діда, з мамою у дитини навпаки склались теплі, емоційно близькі стосунки.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2, систематично вчиняє насильство відносно заявниці, дітей та членів її родини, що підтверджується інформацією ГУНП в Запорізькій області, повідомленнями Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, Запорізької місцевої прокуратури № 1.

З наданих висновків спеціалістів-психологів, видно, що ОСОБА_6 є дитиною, яка страждає від психологічного насильства, сприймає батька, як людину яка загрожує благополуччу матері та безпосередньо самої дитини, знаходячись поряд з батьком, він не може відчувати себе у безпеці. ОСОБА_8 опирається на власний досвід спілкування з батьком, який не взмозі диференціювати потреби дитини, зливає їх з власними потребами, холодно та відсторонено ставиться до дитини, відносини з яким не є надійними.

Такі дії жодним чином не сприяють малолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Встановлені судом обставини переконують у тому,що ОСОБА_2 як батько малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7,не виконує свого обов*язка та свідомо ухиляються від піклування про фізичний і духовний розвиток дітей,їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується у спосіб для їх нормального самоусвідомлення, негативно впливає на їх психоемоціональний стан; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Натомість вчиняє дії, які жодним чином не сприяють на користь дітей.

Фактично між дитиною ОСОБА_6 та батьком немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Дитина не відчуває потреби у батьку, не має бажання з ним спілкуватися.

Протилежного ОСОБА_2 не доведено, а з його позиції видно, що таке ставлення до дітей є для нього зручним.

Враховуючи інтереси малолітніх, з метою захисту їх прав визначених Конвенцією Про права дитини,суд прийшов до висновку,що винна поведінка батька відносно синів знайшла своє підтвердження доказами і до ОСОБА_2 необхідно застосувати саме такий захід впливу у вигляді обмежувального припису, строком на 6 місяців,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов*язки та вчиняють насильство відносно своїх дітей,однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дітей та інших обставин справи.

Керуючись ст. ст.350-1, 350-8,353,355 ЦПК України, ст.. ст. 19, 22,26 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов'язки, а саме:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1

-заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6, та ОСОБА_7;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_6, та ОСОБА_7 або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Строк дії обмежувального припису встановити на 6 (шість) місяців.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.А. Голубкова