Справа № 591/2528/17
Провадження № 2/591/181/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивує тим, що сторони від подружнього життя мають неповнолітніх дітей:доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 листопада 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 2500 грн. на двох дітей, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року. 23.02.2017 року Апеляційним судом Сумської області рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.11.2016 року залишено без змін. На даний час майновий стан позивача суттєво погіршився, оскільки з 17.03.2017 року він був прийнятий на посаду менеджера з продажу товарів та послуг з посадовим окладом 800 грн.. В звязку з тим, що заробітна плата позивача є стабільною просить змінити спосіб виконання судового рішення та стягувати аліменти не в твердій грошовій сумі, а в частині від заробітку. Просить зменшити розмір аліментів , які стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей з 2500 грн. на 1/3 частини його заробітку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 позов щодо зменшення розміру аліментів підтримав, посилаючись на вимоги ст.ст. 182 та 192 СК України, оскільки у позивача ОСОБА_1 змінився сімейний стан в звязку із народженням дитини, в звязку із чим суттєво погіршилося його матеріальне становище, а тому просив суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали повністю, підтримали заперечення від 06.11.2017 року та просять відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в звязку з необґрунтованістю. В обґрунтування своєї позиції у справі зазначають про те, що зменшення розміру сплачуваних аліментів погіршить становище неповнолітніх дітей, оскільки зазначений дохід позивача не відповідає його наявним доходам. Обовязок батьків утримувати дитину є рівним і не залежить від фізичного стану чи матеріального становища. Просять суд в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю .

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що 28 липня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується матеріалами справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.11.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти на утримання двох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 11 жовтня 2016 року (а. с. 8-9).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.02.2017 року рішення Зарічного районного суду м.Суми від 22 листопада 2016 року залишено без змін (а.с.10-11).

05 травня 2018 року у позивача ОСОБА_1 народився син, ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про його народження серії 1-БП№ 233194 (а. с. 124).

З 16.03.2017 року позивач на підставі трудового договору №1 позивач ОСОБА_1 працює у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на посаді менеджера з окладом 800,00 грн. на місяць (а.с.12-13).

З 03 вересня 2018 року на підставі трудового договору позивач ОСОБА_1 працює у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на посаді менеджера з окладом 3723,00 грн. на місяць, але не менше розміру мінімальної заробітної плати (а.с.123).

Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Зі змісту вище наведеного аналізу зазначених статей слідує, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою та обовязком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 Сімейного кодексу України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст.182 сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін.

Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства, судом враховується лише та обставина, що у позивача ОСОБА_1 народилась дитина, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Щодо зміни його матеріального стану з часу призначення аліментів на доньок в бік погіршення, то суд вважає, що позивачем та його представником не доведено визначених законом підстав виходячи із наступного:

Той факт, що позивач ОСОБА_1 на даний час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у нарахованому розмірі близько 3723,00 грн., не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, а навпаки, на думку суду свідчить про те, що позивач є працевлаштованим та має змогу сплачувати аліменти на утримання доньок.

Також, суд враховує те, що відповідач до 22 липня 2018 року перебувала в декретній відпустці по догляду за дітьми і з позовом про стягнення коштів на своє утримання до відповідача не зверталась.

Таким чином, суд при розгляді вимог позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось.

При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам доньок сторін у справі, ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дитину аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самої дитини, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами для всіх неповнолітніх дітей, яких утримує платник.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 06 грудня 2018 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.