Справа № 362/2159/15-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/588/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 19 14.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Приходька К.П.,

за участю секретаря Удовиченко В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

у квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачів ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.10.2014 року в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, власником якого є ФОП ОСОБА_2, він придбав меблі загальною вартістю 2135 доларів США, а саме:

комод на 5 ящиків (горіх) 1 шт. - 215 доларів США;

Емілі ліжко 1,8 (горіх, лак) 1 шт. - 815 доларів США;

Емілі тумба при ліжкова (горіх, лак) 2 шт. - 250 доларів США;

Емілі шафа 4Д (горіх, лак) 1 шт. - 855 доларів США.

При цьому, за придбані меблі позивач сплатив 08 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_2 - 1100 доларів США, а виробнику меблів - ФОП ОСОБА_4 - 1035 доларів США.

09 грудня 2014 року меблі були доставлені йому додому.

Однак, відразу після монтування і встановлення позивачем було виявлено суттєві дефекти меблів, що унеможливлювали їх експлуатацію, у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідачів з вимогою про заміну товару на інший належної якості. Деякі деталі меблів були замінені, однак вони також мали дефекти, що призвели до неможливості користуватись придбаним товаром.

25 грудня 2014 року позивач відмовився від придбаних меблів, але відповідачі відмовляються повернути кошти за товар без пояснення причин.

На підставі викладеного, позивач, неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно просив суд ухвалити рішення, яким розірвати укладений між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_2 договір купівлі-продажу меблів, стягнути з ФОП ОСОБА_2 сплачені за товар кошти в сумі 33147 грн., неустойку за не обмін товару в сумі 148498 грн. та 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 8500,80 грн. за проведення експертного дослідження меблів.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти за сплачений з дефектами товар в сумі 33 147 грн., на відшкодування моральної шкоди 8000 грн. та судові витрати в сумі 8500,80 грн., а всього 49 647,80 грн.

Зобов'язано ОСОБА_3 при умові сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 коштів за сплачений з дефектами товар повернути їй: комод, код 18675, ліжку моделі «Емілі»1.8, код 28687; тумбу при ліжкових, моделі «Емілі», код 38687, у кількості 2 шт.; шафи чотирьохдверні, моделі «Емелі», код 48687.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1929,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ФОП ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення між ними договору купівлі-продажу, а також на підтвердження сплати позивачем ФОП ОСОБА_2 коштів за меблі. Звертає увагу, що товарний чек, наданий позивачем, не є належним доказом, оскільки не містить необхідних реквізитів продавця, кількості і вартості товару, печатки та підпису продавця. Крім того, товарна накладна, надана позивачем, не має відношення до ФОП ОСОБА_2

11.01.2018 року на адресу апеляційного суду Київської області від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надійшов відгук на апеляційну скаргу, подану ФОП ОСОБА_2 У своєму відзиві, представник позивача не погоджується з доводами апелянта щодо недоведеності позовних вимог. Вважає, що хоча судом вірно встановлено, що договір купівлі-продажу чи поставки меблів між сторонами не укладався, однак дії сторін, електронне листування між позивачем та ФОП ОСОБА_4, наявність факту поставки меблів, наявність факту заміни деяких деталей меблів, є підтвердженням того, що сторони погодили між собою придбання та поставку меблів із зазначенням моделі, ціни. Зазначає також, що допущене відповідачем ФОП ОСОБА_2 порушення оформлення товарного чеку не спростовує факт отримання нею грошових коштів.

В подальшому позивач ОСОБА_3 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на його користь неустойки в розмірі 148 498,00 грн., а в іншій частині рішення суду залишити без змін. В доводах скарги зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення неустойки, необґрунтовано не застосував положення ст. ст. 7, 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін - учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що переглядається, зазначеним нормам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведені обставині придбання ним у відповідача товарів неналежної якості та з істотними недоліками.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають поданим сторонами доказам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 зазначив наступне:

1. 24.10.2014 року він придбав в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_1, загальною вартістю 2135 доларів США.

2. Комплект складався із:

комоду на 5 ящиків (горіх) 1 шт. - 215 доларів США;

Емілі ліжка 1,8 (горіх, лак) 1 шт. - 815 доларів США;

Емілі тумби приліжкової (горіх, лак) 2 шт. - 250 доларів США;

Емілі шафи 4Д (горіх, лак) 1 шт. - 855 доларів США.

3. За придбаний товар він сплатив 08 грудня 2014 року відповідачу ТОВ ОСОБА_2 1100 доларів США, ТОВ ОСОБА_4 - 1035 доларів США.

4. Меблі були доставлені йому 09 грудня 2014 року.

5. Після монтування меблів ним були виявлені істотні недоліки товару.

6. Відповідачами було проведено заміну деяких деталей, однак на істотність недоліків товару це не вплинуло.

7. Відповідачі відмовились від розірвання договору купівлі-продажу та повернення коштів позивачу.

На підтвердження вказаних обставин позивач подав суду наступні докази:

1)товарний чек від 08.12.2014 року з печаткою ФОП ОСОБА_2 (а.с. 4)

2)витратну накладну 1419 від 12/8/14 з печаткою Меблевого салону «ІНФОРМАЦІЯ_2» ПП ОСОБА_4.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що апеляційна інстанція переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи надані позивачем докази, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про їх недостатність для доведення обґрунтованості тих вимог, які поставлені позивачем.

Правове регулювання відносин купівлі-продажу здійснюється Цивільним кодексом України (ст.ст.224-240), Законами України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативними актами.

Так, згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 3 статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Договір роздрібної купівлі-продажу вважається укладеним з моменту видачі продавцем покупцю товарного чи фіскального чека або надання іншого документа, що підтверджує оплату товару. Фіскальний і товарний чек - письмові документи, що підтверджують факт укладення договору і його умови (предмет і ціну).

Відповідно до положень ст. 2 Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та

змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція,

проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення)

товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів,

купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках,

передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку

реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

При цьому, п. 3.2. Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 року № 614, з урахуванням положень Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що товарний чек повинен містити, зокрема: назву господарської одиниці, адресу господарської одиниці, для СГ, що не є платниками ПДВ, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ або ідентифікаційний номер з ДРФО; якщо кількість придбаного товару не дорівнює одиниці виміру - то кількість, вартість придбаного товару, вартість одиниці виміру товару, найменування товару, загальну вартість придбаних товарів у межах чека, порядковий номер чека, дату. Наданий позивачем товарний чек від 08.12.2014 року не містить даних, які б надавали можливість суду встановити наявність між сторонами відносин договору купівлі-продажу або ж поставки товару, оскільки він не містить істотних умов, таких як визначення самого товару, його кількість, вартість одиниці товару та його загальну вартість.

Відповідно до положень п. 9 постанови ВСУ № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з

придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі,

що відповідно до статей 12, 14 Закону такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на

товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові

документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, -

технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Втрата зазначених

документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх

відновлення не позбавляє споживача права доводити факт

купівлі-продажу з допомогою свідків.

Колегія суддів критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_7, яка являється дружиною позивача та може бути зацікавлена в розгляді справи на користь позивача, крім того, пояснення надані нею в судовому засіданні, а саме щодо передачі нею коштів ФОП ОСОБА_2, суперечать поясненням самого позивача, викладеним у позовній заяві.

Щодо витратної накладої 1419 від 12/8/14 з печаткою Меблевого салону «ІНФОРМАЦІЯ_2» ПП ОСОБА_4, вона теж не може бути прийнята судом як належний доказ, оскільки не містить даних, підтверджуючих існування між позивачем та ФОП ОСОБА_2 будь-яких зобов'язальних правовідносин.

Згідно вказаної витратної накладної, 8.12.14р. постачальник Joss company поставив отримувачу ОСОБА_8 наступні меблі:

комод на 5 ящиків (горіх) 1 шт.;

Емілі ліжка 1,8 (горіх, лак) 1 шт.;

Емілі тумби приліжкової (горіх, лак) 2 шт.;

Емілі шафи 4Д (горіх, лак) 1 шт.

При цьому, витратна накладна містить печатку: Меблевий салон «ІНФОРМАЦІЯ_2» ПП ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Даних про наявність взаємовідносин зобов'язального характеру між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 матеріали справи також не містять.

Інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_3 до суду не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2016 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий

Судді: