Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа №686/16735/16

провадження №61-24044св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому,

представник відповідача - Прокопчук Вікторія Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 березня

2017 року у складі судді Продана Б. Г. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Корніюк А.П., П'єнти І. В., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому (далі - УПФ України у м. Хмельницькому), у якому просив стягнути з відповідача недоотриману ОСОБА_6 пенсію в розмірі 32 864,96 грн.

Позовна заява мотивовано тим, що ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. При призначенні пенсії

ОСОБА_6 відповідачем було допущено порушення, що призвело до недоотримання ОСОБА_6 пенсійного забезпечення за період

з 01 вересня 2003 року по 01 листопада 2013 року в розмірі 32 864, 96 грн.

Позивач вважає, що як спадкоємець він має право на одержання вказаної суми пенсії, які належали спадкодавцю, але не були одержані за життя.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 13 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до складу спадщини не входять права і обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема права на пенсію.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 11 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що до складу спадщини входять лише ті виплати, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя. Оскільки при нарахуванні пенсії ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, не було враховано надбавку за вислугу років в розмірі 40 %, за життя останньої перерахунку її пенсії в установленому законом порядку не було, тому даний позов не може бути задоволено.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що факт порушення прав ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, при визначенні розміру пенсії встановленому рішення суду, а відтак, у силу вимог статті 61 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року, доказуванню не підлягає.

Обґрунтовуючи заперечення на касаційну скаргу, УПФ України у

м. Хмельницькому вказувало, що ухвалені у справ судові рішення є обґрунтованими, винесеними з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу також містять посилання на те, що

з 26 листопада 2013 року позивач отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 70% від заробітної плати годувальника. Оскільки на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_6 була відсутня недоотримана пенсія, тому у позивача відсутні правові підстави для задоволення предявленого позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною скаргою, справу витребувано з суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 травня 2018 року дана справа передана до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд установив, що позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Волочиського районного суду від 02 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2015 року, відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову до УПФ України у м. Харцизьк Донецької області, УПФ України у Волочиському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд в своєму рішенні зазначив, що позивач, як непрацездатний член сім'ї, перебував на утриманні ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з нарахованої їй пенсії, виплати якої носять особистий характер, тому позивач не вправі вимагати проведення перерахунку призначеної пенсії виходячи із виплат пенсій померлій дружині.

Відповідно до стаття 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Частиною першою статті 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Встановивши, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_6, яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1, з 26 листопада 2013 року отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 70 % від заробітної плати померлого годувальника, при нарахуванні ОСОБА_6, пенсії не була врахована надбавка за вислугу років в розмірі 40 %, однак остання своїм правом на перерахунок пенсії не скористалась, суд дійшов вірного висновку, що сума пенсії, яку просить стягнути позивач, не були нараховані спадкодавцю за життя, а відтак, не входять до складу спадщини.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до необхідності переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У силу вимог статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вдається до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вдається до вирішення питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 13 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В. Пророк

І. М.Фаловська