Провадження №2-к/760/5/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2018 р. суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши клопотання Відкритого акціонерного товариства «Пріорбанк» про визнання й надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого напису нотаріуса від 17.08.2012 р. відносно ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України звернулося до суду на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року з клопотанням ВАТ «Пріорбанк» про визнання й надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого напису нотаріуса від 17.08.2012 р. відносно ОСОБА_1, яка згідно матеріалів доручення проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 392 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду з клопотанням) питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на клопотання стягувача розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно ч. 4 ст. 394 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду з клопотанням), суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлені відповідно до вимог, передбачених Главою 1 Розділу VІІІ «Про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні»залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.11 п.1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч. 3 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Суд, вивчивши матеріали клопотання вважає, що подане клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 466 ЦПК України, оскільки до клопотання про визнання й надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого напису нотаріуса, не додано: офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Крім того, згідно довідки, отриманої з обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в місті Києві від 17.01.2018 року, відповідач ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованою не значиться.

Відповідно до довідки, яка надійшла з відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.02.2018 р. встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрована.

Суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала (ч. 4 ст. 466 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене те, що заявником не додано до клопотання усі необхідні документи, передбачені ч. 3 ст. 466 ЦПК України, суд, прийшов до висновку, що клопотання Відкритого акціонерного товариства «Пріорбанк» про визнання й надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого напису нотаріуса від 17.08.2012 р. відносно ОСОБА_1 на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімей них і кримінальних справах 1993 року, відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 465-466 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Відкритого акціонерного товариства «Пріорбанк» про визнання й надання дозволу на примусове виконання на території України виконавчого напису нотаріуса від 17.08.2012 р. відносно ОСОБА_1 - залишити без розгляду та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її вручення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дні вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.І. Кушнір