Справа № 603/790/18
Провадження № 2/603/397/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання - Бішко І.М.

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 року до Монастириського районного суду Тернопільської області надійшла вказана позовна заява.

Підставою звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу є неможливість подальшого спільного проживання в шлюбі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Ознайомившись з позовною заявою позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачеві з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2012 року в Коропецькій селищній раді Монастириського району Тернопільської області сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4.

Від даного шлюбу мають трьох дітей: дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 31.05.2013 року; сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 19.11.2015 року та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 виданого Виконавчим комітетом Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області 13.08.2018 року.

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Проте, у відповідності до національного законодавства, а саме ч. 2 ст. 110 СК України, встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

З аналізу вказаної статті СК України вбачається, що приписи ч. 2 ст. 110 СК України виключають провадження у справі протягом одного року після народження дитини. Факт народження дитини з вказаних обставин є безумовною підставою, яка унеможливлює подальший розгляд справи.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5, батьками якого згідно свідоцтва про народження є ОСОБА_2 - батько та відповідач по справі та ОСОБА_1 - мати, позивач по справі, народився ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з частиною другою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Так як позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу протягом одного року після народження дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дані обставини судома з'ясовані після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі та повернення позовної заяви.

Підстав для продовження розгляду справи про розірвання шлюбу (вчинення одним із подружжя протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини) з матеріалів справи не встановлено та відповідні факти сторонами суду не надані.

На підставі п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», слід повернути позивачу сплачений нею судовий збір в сумі 704,80 грн.

З огляду на викладене та керуючись ст. 110 СК України, п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Припинити провадження по справі за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт серії НОМЕР_6, ІПН НОМЕР_1), проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого згідно позовної заяви за адресою: АДРЕСА_1 про розірвання шлюбу, а позовну заяву з доданими до неї документами повернути позивачеві - ОСОБА_1.

Роз'яснити сторонам, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зобов'язати управління Державної казначейської служби України в Монастириському районі Тернопільської області повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн., 80 коп., сплачений в акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на рахунок №9375; МФО 899998; код отримувача 37382571 згідно квитанції №12 від 29.10.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. М. Галіян