Справа №467/195/18 19.06.2018
Провадження №22-ц/784/1113/18
Провадження №22-ц/784/1013/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Голінки А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засідання цивільну справу № 483/2702/14 за апеляційною скаргою Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області на рішення, яке постановив Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області під головуванням судді Казанлі Людмили Іванівни о 10 годині 20 хвилині у приміщенні цього суду 17 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_1 до Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,21 га в межах території Кам'янської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Через поганий стан здоров'я та юридичну необізнаність позивач пропустила строк для прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3

Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 04 грудня 2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

У грудні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки через поганий стан здоров'я не могла брати участь у справі, від її імені діяв представник, але він не надав усіх доказів, що призвело до прийняття необґрунтованого та незаконного рішення, та надала на обґрунтування позовних вимог медичні довідки щодо стану здоров'я та лікування.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 р. вказане рішення скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме через існування медичних документів, які підтверджували поважність причин пропуску строку звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, справу призначено до розгляду.

Позивачка в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через безпідставність вимог останньої та наголошував на тому, що надані позивачкою медичні довідки про перебування її на лікуванні на денному стаціонарі не можуть вважатися належним доказом поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже в неї була можливість звернутися до нотаріуса із відповідною заявою.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2018 р. позовні вимоги задоволені.

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судові витрати віднесено на рахунок позивачки.

Рішення суду мотивовано тим, що наданими позивачем довідками та виписками з амбулаторної карти, виданими КП «Вітовський районний медичний центр» підтверджено, позивач ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з приводу гіпертонічної хвороби з 05 по 14 липня 2006 р., з 10 по 20 серпня 2006 р. та з 25 по 30 серпня 2006 р., статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, яке застосовується судами як джерело права, наголошується, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважав, що оскільки прийняття спадщини є правом особи, іншого шляху реалізувати своє право на спадкування у позивачки немає, є достатні підстави для визначення їй додаткового строку в два місяці, який є достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі представник Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, адже в неї була можливість звернутися до нотаріуса із відповідною заявою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не враховані норми чинного законодавства України та обставини, які є важливими для правильного вирішення спору по суті. Так, суд помилково вважав поважними причинами пропуску визначеного законом строку для звернення із заявою для прийняття спадщини наведені позивачем обставини щодо стану здоров'я та надані на підтвердження цього докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

В силу вимог ст. 376 ЦПК України (частини 1, 2) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, серед інших, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається і таке встановив суд першої інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3.

Спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 6,21 га за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Кам'янської сільської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а. с. 9).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України).

Статтею 1269 ЦК України (у редакції закону, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3.) передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, закінчився 14 серпня 2006 р.

Згідно роз'яснень Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області за № 866/01-16 від 16 вересня 2014 року (а. с. 11), у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено в зв'язку з пропуском строку прийняття спадщини.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначено в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України , вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Даний висновок ґрунтується й на правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 р. у справі № 6-1486цс15.

Таким чином, поважними вважаються ті причини, які роблять вчасне звернення до нотаріальної контори неможливим або важким.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась на поганий стан здоров'я та юридичну неграмотність.

Проаналізувавши підстави позову, суд, ухвалюючи рішення від 04 грудня 2014 р. про відмову у позові, виходив з того, що юридична необізнаність позивачки не може вважатись поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки спадкове законодавство доступне для кожного громадянина, крім того, зазначені позивачем причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини не є поважними, оскільки не пов'язані із об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цієї дії, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржено не було і набрало законної сили 15 грудня 2014 р. відповідно до положень ст. 294 ЦПК України в редакції закону, який діяв на час вирішення справи.

Передбачений главою 3 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), на що звернуто увагу у п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами».

Розглянувши заяву позивача про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами та ухваливши нове рішення, суд вважав, що для цього є передбачені законом підстави.

Між тим, такий висновок суду є помилковим.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України).

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Підстави перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами визначені ст. 423 ЦПК України.

Так, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснено в пунктах 3, 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Суд, розглядаючи заяву, не звернув уваги на такі вимоги закону та роз'яснення, а також на те, що як на нововиявлені обставини позивач посилалася насамперед на стан здоров'я, проходження лікування як поважність причин пропуску визначеного законом строку для прийняття спадщини, тоді як саме на ці обставини вона посилалася, звертаючись з позовом, та недоведеність таких фактів позивачем суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про перегляд якого подано заяву, вважав підставою відмови в позові.

Тобто позивач як на нововиявлені посилалась на обставини, які їй були відомі під час вирішення справи, і наявність яких була предметом судового розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення суду посилається на обставини, які існували на час розгляду справи і були їй відомі, також нею надані на їх підтвердження нові докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, що з огляду на положення ч. 5 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Законодавством встановлено такий порядок перегляду рішень за нововиявленими обставинами.

В силу частин 2, 4 ст. 427 ЦПК України протягом п'яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відкривши провадження за нововиявленими або виключними обставинами, суддя (суддя-доповідач) надсилає учасникам справи копії заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє учасників справи.

Частиною 3 ст. 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Таким чином, діючим законодавством не передбачено винесення спочатку ухвали про скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами та призначення справи до розгляду, а потім розгляд справи по суті з урахуванням нововиявлених обставин.

Такий порядок розгляду заяв про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами існував до набрання чинності Законом України від 20 грудня 2011 р., яким були внесені зміни до ст. 365 ЦПК України, в редакції закону, який був чинним на той час.

Виходячи зі змісту статей 427, 429 ЦПК України, перевірка наявності підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами або підстав для скасування судового рішення проводяться в одному судовому засіданні. Заява розглядається судом за правилами, встановленими ЦПК для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює такий перегляд. Суд розглядає справу по суті спору з урахуванням встановлених судом нововиявлених обставин.

Таким чином, оскільки ухвала Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 р. є незаконною як постановлена поза межами повноважень, наданих суду, та такою, що грубо порушує визначений законом порядок перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги наступних вимог закону.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення

З урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили (ч. 2 ст. 424 ЦПК України).

Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч. 3 ст. 424 ЦПК України).

З заявою про перегляд рішення суду, яке ухвалено 04 грудня 2014 р. та набрало законної сили 15 грудня 2014 р., позивач звернулася 20 грудня 2017 р., тобто з пропуском визначеного законом трирічного строку.

В силу частин 1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За такого не було підстав для відкриття провадження за заявою, поданою з пропуском процесуального строку, який є присічним і не підлягає поновленню, а згодом і для скасування судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами та постановлення нового судового рішення. Суд був зобов'язаний залишити таку заяву ОСОБА_1 без розгляду.

За такого, не зважаючи на те, що перегляд ухвали про скасування судового рішення за нововиявленими обставинами без одночасного перегляду справи в порядку апеляційного провадження не передбачений, і доводи про її незаконність та порушення судом першої інстанції процедури перегляду рішення за нововиявленими обставинами, залишились поза увагою апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне вийти за межі доводів та вимог апеляційної скарги і переглянути ухвалу суду від 26 лютого 2018 р. за правилами апеляційного провадження та скасувати її як постановлену незаконно, тобто з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства, яке призвело до невірного вирішення справи.

Враховуючи, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які регулюють перегляд рішень за нововиявленими обставинами, що призвело до неправильного вирішення справи (безпідставного відкриття провадження за нововиявленими обставинами та скасування раніше ухваленого рішення), відповідно до положень ч. 2 ст. 376, п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України ухвала суду та рішення суду підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв'язку із нововиявленими обставинами та залишення рішення суду від 04 грудня 2014 р. без змін.

Аргументи відзиву позивача на апеляційну скаргу колегія суддів не приймає, враховуючи що обставини, на яких ґрунтується відзив (неякісна правнича допомога, необізнаність щодо результатів вирішення спору, пропуск строку для прийняття спадщини, звернення відповідача до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою) не впливають на висновок про відсутність підстав для перегляду рішення суду від 04 грудня 2014 р. за нововиявленими обставинами.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскілки апеляційним судом скасовано рішення суду першої інстанції є підстави для розподілу судових витрат.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду скасовується на користь відповідача з позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у передбачених законом розмірах.

В силу ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання апеляційної скарги підпунктом 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачена сплата судового збору в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При зверненні до суду позивачем було сплачено 243 грн. 60 коп. за ставками судового збору, що існували на час звернення, тобто відповідач за подання апеляційної скарги мав сплатити 365 грн. 40 коп. (150%х243 грн. 60 коп.), але помилково сплатив 846 грн.

Тобто з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 365 грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381, 382, 423, 429 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2018 року та рішення цього ж суду від 17 квітня 2018 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами залишити без розгляду та залишити дане судове рішення в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

______________________________________________

Повний текст рішення складений 20 червня 2018 року