Постанова

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 562/3321/16-ц

провадження № 61-21114св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Ідея Банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 лютого

2017 року, у складі судді Чорного І. А., та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року, у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О., Шимківа С. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживача, захист честі, гідності, ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що 22 лютого 2016 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач отримала кредит у сумі 19 600 грн із кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за користування кредитом - 22 лютого 2020 року. Позивачем не було своєчасно розпочато повернення заборгованості, що пояснюється її складним матеріальним становищем, при цьому здійснення нею періодичних платежів в погашення заборгованості по кредиту підтверджується доданими до позовної заяви копіями квитанцій.

Позивач стверджувала, що представниками відповідача по селу Новосілки Здолбунівського району Рівненської області, де вона проживає, було розповсюджено її фотографію у збільшеному вигляді, розміщеної на папері формату А-4, із написом наступного змісту «Увага ОСОБА_4 позичає, не віддає, не сплачує кредит!». Такими діями відповідач порушив її права як споживача, принизив її честь та гідність, завдав шкоди її діловій репутації.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати вказані дії відповідача протиправними та такими, що ображають її честь, гідність та ділову репутацію.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області

від 23 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розповсюдження інформації відносно позивача, шляхом розклеювання її фотографії із відповідним написом, призвело до порушення її особистих немайнових прав. Водночас, доказів наявності вини відповідача щодо розповсюдження такої інформації, позивачем не надано, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку із відсутністю належних та допустимих доказів того, що саме працівниками ПАТ «Ідея Банк» розповсюджено інформацію відносно позивача, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову є законним та обґрунтованим.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до того, що судами попередніх інстанцій помилково не було застосовано положення Закону України «Про банки і банківську діяльність», яким закріплено обов'язок банку зберігати банківську таємницю. Судами не враховано, що невиконання відповідачем такого обов'язку призвело до витоку інформації та її поширення, що стало наслідком порушення особистих немайнових прав позивача.

У запереченні на касаційну скаргу відповідач вказує на обґрунтованість висновку місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_4 у зв'язку із недоведеністю тієї обставини, що розповсюдження інформації здійснено саме працівниками відповідача. У зв'язку із цим просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення

змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

25 квітня 2018 року дана справа передана до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Поширенням інформації є, зокрема, вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь та гідність фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Частиною першою статті 10 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій) закріплено принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до частини третьої вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог, встановлених цивільним процесуальним законодавством.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих положень, на позивача покладено обов'язок доведення факту поширення інформації саме відповідачем.

Зважаючи на відсутність будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували ті обставини, що розповсюдження інформації було здійснено саме відповідачем, посилання позивача на дані обставини є його припущенням.

Таким чином, встановивши, що розповсюдження інформації, про яку зазначено у позовній заяві, призвело до порушення особистих немайнових прав ОСОБА_4, місцевий суд, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку із тим, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів участі відповідача у розповсюдженні фотографії позивача із написом відповідного змісту.

У справі, що переглядається, суди виходили із недоведеності обставини участі чи надання згоди працівниками ПАТ «Ідея Банк» на розповсюдження інформації, а тому застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про банк і банківську діяльність», на що посилається заявник у касаційній скарзі, є безпідставним.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська