ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 724/798/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Перепелюк І.Б.

секретар: Скрипка С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, головуючий у І-й інстанції - Гураль Л.Л.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у травні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між сторонами укладено договір про сплату аліментів на дитину, який 08 лютого 2018 року був посвідчений нотаріально. Згідно з даним договором батько зобов'язувався сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 200 доларів США щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року.

Зазначав, що з моменту укладання договору щодо визначення розміру аліментів у нього змінився матеріальний стан, він ніде не працює та не отримує заробітку, його майновий стан погіршився, нерухомого майна у власності немає, а тому просив зменшити розмір аліментів з 200 доларів США на 1 000 грн щомісячно.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначених у договорі про сплату аліментів, посвідченого приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюк С.А. від 08 лютого 2018 року, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1 200 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

____________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/822/92/18 Категорія:50 Доповідач Литвинюк І.М.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивачем не надано доказів на підтвердження свої позовних вимог щодо суттєвих змін у його матеріальному чи сімейному стані або погіршення стану здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є молодою, працездатною особою, а тому має змогу працювати та отримувати дохід. Однак на даний час у нього змінився матеріальний стан, а саме, він ніде не працює та не отримує заробітку, а тому слід стягувати з нього аліменти в розмірі 1200 грн щомісячно.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір про сплату аліментів, який був нотаріально посвідченийприватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. та зареєстровано в реєстрі за №144.

Відповідно до п. 2 укладеного Договору за домовленістю батьків, встановлено обов'язок ОСОБА_2 сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 200 доларів США щомісяця, починаючи з 14 березня 2018 року. Аліменти повинні бути сплачені до 20 числа кожного поточного місяця на відкритий рахунок на ім'я ОСОБА_1

Аліменти, одержані на дитину є власністю матері і мають використовуватися за цільовим призначенням (п.4 Договору).

Пунктом 7 Договору передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до довідок Крутеньківської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 08 травня 2018 року №373, 384 ОСОБА_2 в адмінмежах Крутенківської сільської ради земельної частки (паю) не має, ніде не працює з 08 серпня 2014 року.

Згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України інформації про доходи ф/о ЦБД ДРФО відносно ОСОБА_2 за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року немає.

Відповідно до ст.18, ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов'язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 2018 рік установлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 р. - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач може надавати матеріальну допомогу, а також щодо наявності підстав для визначення аліментів в меншому, в порівнянні з визначеним сторонами у договорі розміром аліментів, і вважає, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів повно та всебічно з'ясував всі обставини справи і дав їм належну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І. М. Литвинюк

Судді: І. Б. Перепелюк

Н.Ю. Половінкіна