РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року м. Рівне

Справа № 569/19135/17

Провадження № 22-ц/4815/53/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Гордійчук С.О., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Тхоревський С.О

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Служба автомобільних доріг у Рівненській області,

за участю сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Панас О.В. від 2 травня 2018 року, ухваленого в 15 год. 19 хв. в м. Рівне, повний текст якого складено 7 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Рівненській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26 липня 2015 року він рухаючись на своєму автомобілі марки «Renault Scenic» по вул. Центральній в с. Стара Рафалівка Володимирецького району на дорозі "Щоків-Сопачів-Стара Рафалівка", став учасником ДТП, в результаті якої його автомобіль отримав значні механічні ушкодження.

Причиною ДТП стала відсутність на вказаній дорозі знаку 2.1 "Дати дорогу". В зв'язку з цим 27 липня 2015 року інспектором з ОДР ВДАІ з обслуговування м. Кузнецовська та Володимирецького району старшим лейтенантом міліції В.О. Круком складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1№252646 стосовно в.о. начальника філії Володимирецького райавтодору ОСОБА_6 за ч.4 ст.140 КупАП, якого постановою Апеляційного суду Рівненської області визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., а позивача визнано потерпілим.

Судом апеляційної інстанції в справі №556/1242/15-п було встановлено, що причиною ДТП була саме відсутність на вищевказаній дорозі знаку 2.1. "Дати дорогу".

Відповідно до висновку №90 експертного атотоварознавчого дослідження його автомобіля від 1.11.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП становить 123426 грн.65 коп.

Вважає, що відповідач має відшкодувати йому вказану шкоду, завдану пошкодженням автомобіля при ДТП, а також вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля в розмірі 1200 грн.

Крім того, зазначає, що з вини відповідача йому були завдані моральні переживання, нервові страждання, він вимушений був тривалий час звертатись за консультаціями до спеціалістів в різних галузях суспільного життя, тривалий час був позбавлений можливості користуватися автомобілем, не міг вести звичайний для себе спосіб життя, що спричинило додаткові нервові переживання та змінило його ритм життя.

Просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 124626 грн. 65 коп. та моральну шкоду в розмірі 17000 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 2 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із Служби автомобільних доріг у Рівненській області на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 124626 грн. 65 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при винесенні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ним не доведено своїх доводів щодо нервових страждань, звернення за консультаціями до спеціалістів з цього приводу.

Однак, згідно виписок із медичної карти він знаходився на лікуванні: №1351 з 25.12.2015 року по 10.01.2016 року у Територіальному медичному об'єднанні МВС України по Волинській області; №6377 з 5.04.2016 року по 16.04.2016 року у Луцькій міській клінічній лікарні; №11975 з 3.08.2016 року по 16.08.2016 року у Волинській обласній клінічній лікарні; №1325 з 22.12.2016 року по 7.01.2017 року у Територіальному медичному об'єднанні МВС України по Волинській області; №9973 з 7.06.2017 року по 17.06.2017 року у Луцькій міській клінічній лікарні; №13983 з 13.09.2017 року по 25.09.2017 року у Волинській обласній клінічній лікарні.

Крім того, він неодноразово звертався за консультаціями до спеціалістів Волинської обласної клінічної лікарні в різних галузях, зокрема до ортопеда-травматолога, г/ентеролога та хірурга.

Вказує, що вказані докази не подавались ним до суду першої інстанції з поважних причин, оскільки їх оригінали знаходились в справі по встановленню йому інвалідності у Волинській обласній медико-соціальній експертної комісії.

Просить змінити рішення суду в частині суми, стягнутої з відповідача, моральної шкоди, збільшивши її до 17000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг у Рівненській області вказує, що при ухваленні рішення судом неповно з'ясовано всі обставини справи, невірно дано правову оцінку нормам права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Звертає увагу на те, що відповідно до Положення про Службу автомобільних доріг у Рівненській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 2.11.2011 року № 12 Служба автомобільних доріг у Рівненській області виконує лише функції замовника з усього комплексу дорожніх робіт. Відповідно договору №2 від 31.01.2015 року експлуатаційне утримання даної ділянки дороги на момент скоєння ДТП здійснювалось ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", а відтак Служба автомобільних доріг у Рівненській області виконала свої функції по забезпеченню безпечних умов дорожнього руху, шляхом укладення договору підряду, поклавши всю відповідальність щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, ремонту доріг, належного їх утримання на підрядника - ДП "Рівненський облавтодор".

Посадову особу ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" постановою апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2015 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

В зв'язку з вищенаведеним вважає відсутнім причинно-наслідковий зв'язок між бездіяльністю Служби автомобільних доріг у Рівненській області, яка виконала свої функції замовника забезпечивши експлуатаційне утримання автомобільних доріг у Рівненській області укладанням відповідного договору на ДТП, учасником якого був позивач.

З наведених підстав Служба автомобільних доріг у Рівненській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування немає, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 липня 2015 року ОСОБА_4, рухаючись на належному йому автомобілі марки «Renault Scenic» по вул.Центральній в с.Стара Рафалівка Володимирецького району на дорозі "Щоків-Сопачів-Стара Рафалівка", став учасником ДТП, в результаті якої його автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 7 вересня 2015 року гр. в.о. начальника філії Володимирецький райавтодор ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вказаною постановою апеляційного суду ОСОБА_4 визнано потерпілим та встановлено, що причиною ДТП стала відсутність на дорозі знаку 2.1. "Дати дорогу".

Із висновку №90 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2) від 7.11.2015 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в результаті пошкодження при ДТП становить 123 426,65 грн.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісієї серії 12 ААА №745702 від 2.11.2017 року ОСОБА_4 є інвалідом другої групи довічно в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС, а саме: ураження опорно-рухового апарату.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Положення про Службу автомобільних доріг у Рівненській області, метою діяльності Служби є організація утримання в належному технічному стані та розвиток мережі автомобільних доріг загального користування, мостів та штучних споруд, створення умов для безперервного та безпечного руху транспорту на них, задоволення потреб народного господарства та населення України в удосконаленні і раціональному розвитку дорожньої інфраструктури , що обслуговується.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 9 ЗУ "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, а також компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Як передбачено ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Відповідно до статі 10 Закону України "Про автомобільні дороги" державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що має свої органи управління на місцях.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Згідно п.п. 1.1 договору № 2 від 31.01.2015 року, укладеного між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (замовник) та ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (підрядник), підрядник зобов'язується надати послуги по експлуатаціному утриманню та поточному ремонту автомобільних доріг місцевого значення в межах Рівненської області - 3142,3 км за рахунок коштів державного бюджету відповідно до умов договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Відповідно до п.п. 2.2 вказаного договору замовник здійснює контроль за якістю послуг, що надаються по даному договору, згідно вимог діючих нормативних документів.

Згідно правової позицій Верховного Суду України у Постанові у справі № 6-1083цс15 від 16 вересня 2015 року у разі коли шкоду завдано підрядником, який діяв за завданням замовника та під його контролем за безпечним виконанням робіт, то відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України відшкодувати її повинен замовник.

За наведеного, обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої ОСОБА_4, як користувачу автомобільних доріг, внаслідок ДТП має нести Служба автомобільних доріг у Рівненській області.

Доводи Служби автомобільних доріг в Рівненській області у відзиві на апеляційну скаргу про незаконність рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог в зв'язку з тим, що завдана позивачу шкода має відшкодовуватись ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", не заслуговують на увагу, оскільки апеляційна скарга на рішення суду відповідачем не подавалась.

Згідно ст. 23, ч.3 ст.386, ст. 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи, що з вини відповідача було пошкоджено майно ОСОБА_4, чим останньому було завдано душевних страждань, яких він зазнав у зв'язку із порушенням його звичайного способу життя, що вимагало від нього додаткових зусиль для його організації, суд першої інстанції обгрунтовано, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначено розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача в сумі 2000 грн.

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не призводить до його збагачення.

Також, суд дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем своїх доводів щодо його нервових страждань та звернення з даного приводу за консультаціями до спеціалістів.

Покликання ОСОБА_4 на додані ним до апеляційної скарги копії консультаційних висновків спеціаліста та виписок з медичної карти стаціонарного хворого, згідно яких в період з 25.12.2015 року по 25.09.2017 року він неодноразово звертався за консультаціями до ортопеда-травматолога, г/ентеролога та хірурга, а також перебував на лікуванні в різних медичних закладах, є безпідставними, оскільки із вказаних документів не вбачається наявність причинно-наслідкового зв'язку між ДТП, яка сталась з вини відповідача, та наявними у позивача захворюваннями.

Крім того, вказані докази до суду першої інстанції позивачем не подавались, а його доводи про поважність їх неподання апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані про звернення ОСОБА_4 для їх отримання до Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії та відмову останньою у їх наданні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року), у зв'язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення судами розміру моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 2 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 5 грудня 2018 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Гордійчук С.О.

Боймиструк С.В.