Апеляційне провадження № 22-ц/824/1898/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 369/10873/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Саліхова В.В. за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

учасники справи:

старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченко ОлексійСтаніславович,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар»,

боржник - ОСОБА_5,

заінтересована особа - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», подані його представником Остащенко Олесею Миколаївною,

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену 13 вересня 2018 року під головуванням судді Дубас Т.В. в приміщенні суду,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року старший державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченко О.С звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_5, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, яку обґрунтовував тим, що в його провадженні знаходиться виконавче провадження ВП № 30540213 з виконання рішення Києво-Святошинським районного суду Київської області за виконавчим листом № 2-2-321, виданого 14.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 2 059 169,01 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на забезпечення кредитного договору №014/9408/74/59613 від 22.08.2007 року, а саме на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 0,0983 га та житлового будинку НОМЕР_3, який знаходиться за цією ж адресою, загальною площею 324,1 кв., жилою - 116,5 кв.м.

У зв'язку з ухиленням боржник ОСОБА_5від виконання рішення суду, державним виконавцем описано та оцінено майно, на яке звертається стягнення, але реалізувати його немає можливості, оскільки право власності на земельну ділянку не зареєстроване за боржником, що підтверджується листом ДП «СЕТАМ».

Посилаючись на зазначені обставини та з огляду на те,що рішення суду тривалий час не можливо виконати,державний виконавець просив надати дозвіл на звернення стягнення на земельну ділянку, право власності на яку не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченка О.С. про звернення стягнення на земельну ділянку, право власності на яку не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ТОВ «ФК «Авістар» - Остащенко О.М. подала апеляційну скаргу і, вказуючи на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги,вказує, зокрема, що судом безпідставно та на порушення вимог закону не враховано неможливість виконати рішення суду щодо звернення стягнення предмету іпотеки,інакше як в спосіб надання дозволу про стягнення цього майна як незареєстрованого. Суд не надав належної правової оцінки обставинам справи та тому, що протягом тривалого часу боржник ухиляється від виконання рішення суду і примусити його оформити кадастровий номер та провести реєстрацію земельної ділянки, яка є предметом іпотеки виконавча служба, за законом позбавлена можливості.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ &q?та;ФК&q?ОВ;Авістар&ququ; підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній. Просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення подання.

Представник Києво-Святошинського РВ ДВС проти апеляційної скарги не заперечував, просив її задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи за законом повідомлялись належно.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Так, відмовляючи у задоволенні подання старшого державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся з поданням для вирішення питання щодо реалізації нерухомого майна боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, в той час як останнім не додано доказів того, що ним вчинялися всі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції,оскільки ці висновки не відповідають обставинам справи та не грунтуються на доказах. Судом допущено порушення норм процесуального права яке призвело до невірного застосування норм матеріального права, з огляду на що ухвалу суду не можна визнати законною і вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення одання, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 10,11 статті 440 ЦПК питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2012 року старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Манченко О.С. відкрито виконавче провадження ВП № 30540213 з виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області за виконавчим листом № 2-321, виданого 14.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 2 059 169,01 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будинку загальною площею 0,0983 га та житловий будинок НОМЕР_3, за цією ж адресою, загальною площею 324,1 кв.м., жилою площею 116,4 кв.м.

Постановою державного виконавця від 03.10.2017 р. на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.09.2017 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «ФК «Авістар».

Згідно листа Управління Держкомзему у Київській області від 28.02.2012 року за № 07-03-3/4108 за ОСОБА_5 обліковується на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0, 0981 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Підстава набуття права власності на земельну ділянку - договір купівлі-продажу земельної ділянки серії ВЕР№879490 від 22.08.2007 №5586, проте, Державний акт на зазначену ділянку ОСОБА_5 не видавався.

Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради» Київської області від 28.02.2012 року за вих.№454ю/531 вбачається, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 324, 1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В процесі виконання рішення суду державним виконавцем описано та оцінено майно, що є предметом іпотеки та подано заявку на реалізацію майна до ДП &q?яв;СЕТАМ&q?лі;, яке 21 червня 2018 року повернуло пакет документів без виконання, у зв'язку з відсутністю інформації щодо реєстрації права власності на майно (а.с.10).

Як рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки так і сам договір іпотеки є чинними.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини, щодо незастосування державним виконавцем достатніх заходів для виконання рішення суду не мають значення для виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки реальною перешкодою до виконання такого рішення суду є відсутність державної реєстрації майна - земельної ділянки, яка є предметом іпотеки.

Судом застосовано закон, а саме статті 5,11,48,50, ч 5,6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття державним виконавцем всіх можливих примусових дій спрямованих на виконання рішення суду, який не підлягає застосуванню до вирішення питань пов'язаних з виконанням рішення суду саме про звернення стягнення на предмет іпотеки,а тому висновки суду про те, що державним виконавцем не підтверджені обставини ухилення боржника від виконання не відповідають обставинам справи.

До правовідносин щодо надання дозволу на звернення стягнення не зареєстрованого майна,підлягає до застосування статті 440 ЦПК ( ч.ч.10 та 11), яка є нормою прямої дії та регулює такі правовідносини.

Порядок реалізації майна, яке є предметом іпотеки передбачено ЗУ &q?, ;Про іпотеку&q?м ;.

З огляду на зазначене, ДП &que=;СЕТАМ&quac; підставно було повідомлено про неможливість виконати реалізацію майна боржника - предмету іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греці, заява №183571/91» (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

Звертаючись з поданням про надання дозволу на реалізацію не зареєстрованого в установленому законом порядку майна, старший державний виконавець,зазначає, що оскільки придбання земельної ділянки боржником ОСОБА_5 та передача її в іпотеку відбулася в один і той же день (22 серпня 2007 року), державний акт на ім'я боржника був відсутній і, останній нехтуючи своїм обов'язком, в подальшому Державний акт на землю не отримав та не зареєстрував відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України своє право власності на земельну ділянку.

Згідно Державного акту на земельну ділянку серія НОМЕР_2від 28.09.006 року земельні ділянки площею 0,0685 га та площею 0.0983 га по АДРЕСА_1 належали ОСОБА_6, як остання відчужила відповідно ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Проте,згідно повідомлень Державного земельного кадастру ці дві земельні ділянки значаться під одним і тим же кадастровим номером.

Зазначене підтверджує доводи державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_5 створив перешкоди у звернені стягнення на предмет іпотеки та виконанні рішення суду.

З огляду на встановлене, подання про надання дозволу на реалізацію не зареєстрованого майна,яке є предметом іпотеки підлягає задоволенню, а ухвала суду перої інстанції скасуванню та ухвалення по суті нового судового рішення.

Згідно ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є,зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», подані його представником Остащенко Олесею Миколаївною задовольнити. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту. Подання старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ Київській області задовольнити. Надати дозвіл на звернення стягнення на земельну ділянку,що розташована в АДРЕСА_1 площею 0,0983га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка придбана ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Києво-Святошинського РНО Федотовою О.В. 22.08.2007 року, за реєстровим № 5586, але право власності на яку не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.12.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: