УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2018 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до суду на бездіяльність державного виконавця, яку обґрунтовує тим, що у листопаді 2017 року ним подано заяву до Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про скасування арешту, накладеного на його майно. Листом від 22.11.2017 року йому повідомлено, що арешти зняти неможливо у звязку з тим, згідно відомостей АСВП виконавче провадження, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, було знищено у 2012 році. У своїй скарзі вказує на те, що станом на день звернення до суду арешт, накладений державним виконавцем, не знятий та залишається чинним, що є безумовним порушенням його права щодо реального здійснення наданих йому прав по розпорядженню майном.

В судове засідання скаржник не зявився, подав письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі, скаргу підтримує.

В.о. начальника Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 у судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно поданого до суду клопотання, просив розгялдати скаргу без його участі, проти скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши скаргу та додані до неї письмові докази, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-953, виданого 24.04.2009 року Рівненським міським судом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості на суму 67605,94 грн. на користь АКБ «Форум».

У межах вищевказаного виконавчого провадження постановою державного виконавця від 28.05.2009 року накладено арешт на майно ОСОБА_1 як боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Як вбачається з листа Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 22.11.2017 року, згідно відомостей АСВП виконавче провадження, в рамках якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, було знищено у 2012 році. Арешт з майна не знімався.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.

Відповідно до пункту 9.10 цього ж Порядку передбачено, що виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 21.04.1999 року, який був чинним на час винесення постанов про арешт майна) у разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Вищевказані обставини вказують на те, що знищені виконавчі провадження були завершені державними виконавцями (в іншому разі вони не були б знищені). При цьому, при винесені постанов про завершення виконавчих проваджень та про повернення виконавчого документа, державний виконавець повинен був вказати на необхідність зняття арешту та наявних заборон відчуження з нерухомого майна боржника, чого зроблено не було.

Разом з тим, заява ОСОБА_1 від 15.11.2017 року подана державному виконавцю після набрання чинності новим Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) та підлягала вирішенню відповідно до чинного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 02.06.2016 року) про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Однак, застосувати вказані положення закону державний виконавець позбавлений можливості, оскільки виконавче провадження, стороною у якому був ОСОБА_1, було знищене до набрання чинності цим законом.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» 4 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом, на день розгляду скарги у провадженні Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відсутнє будь-яке незавершене виконавче провадження відносно ОСОБА_1

Відповідно дост.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.319 ЦК України вказані права здійснюються власником на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що субєктом оскарження не доведено і судом не встановлено наявності законних підстав для перебування на теперішній час нерухомого та рухомого майна, належного ОСОБА_1 під арештом.

За наведених обставин, та з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1, за захистом яких він звернувся до суду, суд прийшов до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 449-451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність виконуючого обовязки начальника Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 щодо невжиття заходів щодо зняття арешту з майна на підставі заяви ОСОБА_1 від 15 листопада 2017 року.

Зобовязати виконуючого обовязки начальника Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 зняти арешт з майна та заборону його відчуження ОСОБА_1, який був накладений постановою державного виконавця від 28.05.2009 року в рамках виконавчого провадження, знищеного відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5.

Розяснити, що відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом п"ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Панас