Справа № 708/690/16-ц
Номер провадження № 4-с/708/2/18
У Х В А Л А

08 лютого 2018 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Тендітній Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

Стягувач звернувся до суду з вказаною скаргою, зазначивши, що відповідно до судового наказу Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.06.2016 року по справі № 708/690/16-ц з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 4426 грн. 74 коп.

На виконання даного судового наказу стягувачем 20.07.2016 року було подано заяву про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу в розмірі 4426 грн. 74 коп.

У зазначеній заяві він прохав відкрити виконавче провадження, накласти арешт на майно та кошти боржника, направити запити до компетентних органів щодо встановлення наявності у боржника будь-якого рухомого чи нерухомого майна, коштів на відкритих рахунках та задля забезпечення виконання судового рішення прохав описати майно боржника і накласти на нього арешт, а також, у випадку невиконання без поважних причин рішення щодо обовязку виконання певних дій, винести постанову по накладення на боржника штрафу як того вимагають норми ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповіді на вказану заяву від відділу ДВС ним отримано не було.

17.07.2017 року представник ОСОБА_1 звернувся до відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, під час якого стало відомо, що державним виконавцем 28.09.2016 року було відкрито виконавче провадження, вжито заходів щодо виявлення майна боржника та викликано боржника 10.07.2017 року до відділу ДВС.

При цьому, у виконавчому провадженні та усіх виконавчих документах прізвище боржника вказано як «Горденко» замість «Годненко», у звязку з чим державні органи та установи не мали змоги надати правильну інформацію про наявне у боржника майно та кошти на рахунках.

Реакції державного виконавця на зауваження щодо цієї помилки у прізвищі боржника не послідувало.

Також державним виконавцем не було вжито заходів щодо розшуку боржника, наявного у нього рухомого чи нерухомого майна, отримання пенсії чи інших виплат, не здійснено вихід по місцю його проживання, не внесено відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, подання до суду про оголошення розшуку боржника також не вносилось.

Жодних процесуальних документів під час здійснення виконавчого провадження на адресу стягувача державним виконавцем направлено не було.

А 09.01.2018 року він отримав постанову Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документу стягувачу за № 52388842 у звязку з відсутністю майна у боржника.

Не погоджуючись з цією постановою, скаржник прохав скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, визнати бездіяльність головного державного виконавця Карпичевої Т.В. у даному виконавчому провадженні та дії в передчасному винесенні постанови про повернення виконавчого документу неправомірнми та винести відносно останньої окрему ухвалу.

В судове засідання скаржник та його представник ОСОБА_3 не з'явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та про підтримання скарги в повному обсязі.

Представник відділу ДВС також в судове засідання не з'явився, надавши суду відзив на скаргу, в якому просили відмовити в задоволенні даної скарги, посилаючись на те, що державним виконавцем було вжито всіх заходів для перевірки майнового стану боржника і у зв`язку з відсутністю в останнього майна, на яке може бути звернено стягнення, 25.11.2017 року було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа.

Боржник, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання теж не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Так, згідно з п. 3-4 ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі, зокрема, зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Разом з тим, як передбачено ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Як встановлено судом, старшим державним виконавцем Лобур Г.П. на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.07.2016 року щодо виконання судового наказу Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.06.2016 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на його користь боргу за житлово-комунальні послуги в сумі 4426 грн. 74 коп. 28.09.2016 року було відкрито виконавче провадження № 52388842, при цьому невірно було вказано прізвище боржника «Горденко».

Виходячи з наданих суду матеріалів виконавчого провадження № 52388842 від 28.09.2016 року, після того, як дане виконавче провадження стало перебувати на виконанні у державного виконавця Карпичевої Т.В., останньою було вчинено окремі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду.

Так, по даному виконавчому провадженню державним виконавцем були зроблені відповідні запити в різні установи з метою встановлення наявності в боржника нерухомого майна, транспортних засобів та грошових коштів, винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та з реєстру речових прав отримано інформацію про відсутність у ОСОБА_2 нерухомого майна (а.с.36).

Однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні відповіді на вище вказані запити державного виконавця, з чого неможливо зробити висновок про наявність чи відсутність в боржника іншого майна, а щодо наявності в нього грошових коштів, то державним виконавцем з цього приводу в установи банків запити взагалі не надсилалися.

Крім того такі запити були направлені лише 06.11.2017 року, тобто з моменту відкриття даного виконавчого провадження минуло більше року, оскільки в запиті, датованому 10.07.2017 року, прізвище боржника, судячи зі скарги ОСОБА_1, було зазначено «Горденко» замість «Годненко», а вже в наданій суду копії цього запиту прізвище боржника ручкою виправлено на «Годненко», у зв`язку з чим і в первісній інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.12.2016 року містяться дані щодо ОСОБА_4 (а.с.26).

Разом з тим у відповідності до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Незважаючи на це, державним виконавцем не вжито заходів щодо регулярної перевірки майнового стану боржника, як того вимагають норми закону.

Як визначено ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Однак в матеріалах виконавчого провадження не містяться дані про відсутність боржника за місцем його проживання, у зв`язку з чим і підстав для оголошення його в розшук не було.

Також, судячи з акту державного виконавця від 14.09.2017 року, при перевірці майна боржника було встановлено відсутність в останнього майна, на яке можна було б звернути стягнення (а.с.35).

Разом з тим в матеріалах виконавчого провадження міститься постанова державного виконавця від 10.07.2017 року про накладення арешту на належне боржнику майно (а.с.31).

З приводу не надіслання державним виконавцем стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження, то даний факт ніяким чином не міг вплинути на бездіяльність державного виконавця при виконанні вказаного виконавчого провадження, а скоріш за все могло потягнути за собою дисциплінарну відповідальність за неналежне виконання останнім своїх службових обов`язків.

Згідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

А як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Крім того необхідно звернути увагу, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012), а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Однак, як встановлено судом, 25.11.2017 року на адресу стягувача направлено постанову у виконавчому провадженні № 52388842 про повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з відсутністю майна у боржника.

Зазначену постанову ОСОБА_1 отримав 09.01.2018 року, що підтверджується поштовим конвертом з відповідною відміткою на ньому.

Виходячи з того, що державним виконавцем Карпичевою Т.В. всупереч вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» не здійснено всіх передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, то суд вважає дії державного викоанвця щодо винесення даної постанови неправомірними.

Як визначено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як передбачено ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як зазначено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Виходячи з цього, суд вважає необхідним визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_5, яка полягає у невиконанні всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення суду, та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з відсутністю майна у боржника від 25.11.2017 року.

Задовольняючи дану скаргу частково, суд виходить з того, що не вбачає ознак бездіяльності державного виконавця у не зверненні до суду з поданням про розшук боржника, оскільки, як вже зазначалося вище, з матеріалів справи не випливає, що останній відсутній за місцем свого проживання; в не надісланні стягувачу постанови про відкриття виконавчого провадження, так як це не стосується дій, направлених на виконання виконавчого документу, до того ж зазначене порушення прав стягувача відбулося з вини державного виконавця Лобур Г.П., якою ж неправильно було вказано прізвище боржника і яка у Чигиринському районному відділі ДВС вже не працює; щодо не накладення арешту на майно боржника, то суд не погоджується з тим, що державним виконавцем Карпичевою Т.В. не були вжиті заходи з цього приводу, що спростовується постановою про накладення арешту на майно боржника, але одночасно з цим відмічає, що дані заходи були вжиті несвоєчасно та без отримання відомостей про наявність у боржника конкретного майна, але не з вини державного виконавця Карпичевої Т.В., оскільки це виконавче провадження перебувало на виконанні в іншого державного виконавця.

Щодо вимоги скаржника ухвалити відносно державного виконавця Карпичевої Т.В. окрему ухвалу, то ч. 3 ст. 262 ЦПК України передбачено, що суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що більшість порушень прав стягувача, які виразились в бездіяльності державного виконавця при виконанні вище вказаного виконавчого документа та не надіслання йому постанови про відкриття виконавчого провадження було допущено іншим державним виконавцем в результаті неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків, який, як вже зазначалося, у Чигиринському районному відділі ДВС не працює, то суд не вбачає підстав для постановлення щодо державного виконавця Карпичевої Т.В. окремої ухвали.

На підставі викладеного та, керуючись ч. 3 ст. 262, ст. 450 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 52388842 про стягнення боргу в розмірі 4426 грн. 74 коп. з ОСОБА_2 у недотриманні періодичності направлення запитів до органів державної влади для зясування наявності рухомого та нерухомого майна боржника.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_5 у виконавчому провадженні № 52388842 про стягнення боргу в розмірі 4426 грн. 74 коп. з ОСОБА_2 в передчасному винесенні постанови від 25.11.2017 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні № 52388842 стягувачу.

Скасувати постанову головного державного виконавця Чигиринського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_5 від 25.11.2017 року у виконавчому провадженні № 52388842 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з дня її складення.

Головуюча