Справа № 204/8466/16-ц
Провадження № 2/204/50/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним заповіт від 15.03.2012 року, складений ОСОБА_2, померлою 12 жовтня 2016 року, на користь ОСОБА_3, посвідчений Третьою державною нотаріальною конторою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що за життя його дід та баба, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мали у власності житловий будинок № 1, розташований по вул. Силовій у м. Дніпрі. Його мати, ОСОБА_2, ще з його дитинства поводилась дуже дивно. З роками її поведінка погіршувалась. У 1999 роках її психічний стан став таким, що їй було встановлено 2 група інвалідності. Окрім нього, у мати є ще один син - ОСОБА_3, який також є інвалідом 2 групи внаслідок психічної хвороби, яку він успадкував від їхньої матері. Їхні дід та бабця завжди бажали, щоб житловий будинок належав би позивачу з братом у рівних частках. Тому, дід за життя заповів свою частину житлового будинку старшому онуку ОСОБА_3, а бабця ОСОБА_5 їхній матері - ОСОБА_2 З 1995 року брату та матері належало по 1/2 частині будинку. Стан здоров'я матері з часом становився все тяжче, вона неодноразово була госпіталізована у психіатричну лікарню, проходила курси лікування, але психічний стан не ставав легше, їй було постановлено діагноз - шизофренія параноїдної форми. З роками психічний стан матері та брата погіршувався. У наслідок чого, рішенням Красногвардійського районного суду від 21 липня 2015 року його мати та брата було визнано недієздатними, а рішенням Красногвардійського районного суду від 17 жовтня 2016 року він був призначений їх опікуном. 12 жовтня 2016 року мати померла. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, де йому стало відомо, що мати 15 березня 2013 року оформила заповіт на користь брата ОСОБА_3 Цей заповіт було посвідчено у Третій державній нотаріальній конторі. Позивач вважає, що такої волі у його матері не було, у звязку з її хворобливим психічним станом. На початку 2013 року її стан погіршився, її переслідували вербальні галюцинації, вона відмовлялася від прийому їжі, безпідставно конфліктувала з сусідами та оточуючими, вона постійно ходила по смітниках та збирала непотрібні речі, які несла до дому, або дарувала ці нікому не потрібні речі. Вона з підозрою відносилась до оточуючих. Її поведінка була емоційно-парадоксальна. У звязку з різким погіршення стану здоровя, вона була госпіталізована у КП «ДКПБ» 17.06.2013 року, де знаходилася по 17.01.2014 року. Тому, на його думку, цей заповіт слід визнати недійсним, оскільки на час його укладення психічний стан матері був такий, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Ухвалою суду до участі у дану були залучені виконком Чечелівської районної у місті Дніпрі ради і орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради в якості співвідповідачів.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути за його відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Також зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Представник Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у звязку із виробничою завантаженістю. Відзиву на позов не подала.

Представник виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_7, яка також є представником органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій вказала, що визнає позов позивача. Справу просила розглянути за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів. Також, до суду надійшла заява від ОСОБА_8, яка вказала, що з висновком експерта ознайомлена, зазначила, що покладається на розсуд суду та просила розглянути справу за її відсутності без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 І-КИ № 719582, виданим 13.10.2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2134 від 13.10.2016 року (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, є рідним сином померлої ОСОБА_2. Також, рідним сином померлої є ОСОБА_3.

Ще за життя, а саме 15 березня 2012 року, ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 5-547, в якому заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також взагалі все, що буде йому належати на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_3 (а.с.55).

Згідно з положеннями ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Позивач же вважає, що вказаний заповіт слід визнати недійсним, оскільки на час його укладення психічний стан матері був такий, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі вищевказаного, за клопотанням позивача, по даній справі була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 12 жовтня 2016 року, на вирішення якої було поставлено питання: чи могла ОСОБА_2 за своїм психічним станом розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент підписання заповіту від 15.03.2012 року.

За результатами проведеної експертизи Комунальним закладом «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради був складений Висновок № 2 від 01.02.2018 року судово-психіатричної первинної комісійної посмертної експертизи, згідно з яким ОСОБА_2 в період часу, що цікавить суд, тобто на момент складання й підписання заповіту, а саме 15.03.2012 року, виявляла ознаки хронічного психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної. За своїм психічним станом в той період часу вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У звязку з вищевказаним, суд прийшов до висновку, що твердження позивача про те, що психічний стан його матері на час складання заповіту був такий, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, є цілком обґрунтованими та такими, які повністю знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та визнати недійсним заповіт від 15.03.2012 року, складений ОСОБА_2, померлою 12 жовтня 2016 року, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 5-547.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 203, 215, 216, 225, 1233, 1235, 1248 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, Виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, Органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, про визнання заповіту недійсним - задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт від 15.03.2012 року, складений ОСОБА_2, померлою 12 жовтня 2016 року, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 5-547.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1; проживаючий за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Доменна, буд. 46.

Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02890950, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 22-А.

Виконком Чечелівської районної у місті Дніпрі ради та рган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04052488, місцезнаходження: 49006, м. Дніпро, пр. Пушкіна, буд. 65.

Суддя В.В. Самсонова