Провадження № 2/331/438/2018
Справа № 331/130/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання : 69095,м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159 б кім. 126) до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району (місцезнаходження: 69063, м. Запоріжжя, вул.. Олександрівська, 26) про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію житлового приміщення кімнати 126 у будинку 159б по вул.. Поштовій в м. Запоріжжі ; зобов»язання здійснити приватизацію вказаного житлового приміщення на ім.»я позивача, за відсутності довідок за період з 19.02.1998 р. по 30.01.2002 р., які підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду на підставі Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що виконавчим комітетом Запорізької міської ради йому було видано ордер на житлову площу в гуртожитку серії «Г» № 555 від 15.07.2015р. на право заняття із сімєю з 3-х осіб жилої площі 17,40 кв.м. кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Горького в м. Запоріжжі.

Таким чином, ОСОБА_4 має право відповідно до Закону Укріїни «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Горького в м. Запоріжжі.

З метою реалізації вказаного права, він звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою на приватизацію зазначеного житлового приміщення. Однак, йому було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки ним не було надано документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду у період з 19.02.1998р. по 30.01.2002р.

ОСОБА_4 з 27 жовтня 2005 року по теперішній час він зареєстрований і фактично мешкає у кімнаті № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Горького в м. Запоріжжі. Доказом того, що позивачем до теперішнього часу не було використане право на приватизацію є відсутність відміток в його паспорті громадянина України про використання права на приватизацію. Крім того, факт не використання ним права на приватизацію підтверджується відповідною довідкою ЗОУ АТ «Ощадбанк».

Дружина позивача ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 з 28 вересня 2017 року по теперішній час зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання: № 04-26/3-21277 від 20.11.2017р.; № 04-26/3-21278 від 20.11.2017р.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) право на приватизацію квартири, шляхом зобовязання районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району прийняти пакет документів і повести приватизацію кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Поштовій в м. Запоріжжі на ім»я ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) за відсутності, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.02.1998 року по 30.01.2002р., у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, кожен в окремості, в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважаючи, що надані позивачами докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Ухвалою суду від 12 січня 2018 року зазначену справу прийнято та відкрито провадження. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. (а.с. 23)

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 42-43)

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача ОСОБА_1, його представника та представника відповідача, заслухавши пояснення свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_1 було видано ордер на житлову площу в гуртожитку серії «Г» № 555 від 15.07.2015р. на право заняття із сімєю з 3-х осіб жилої площі 17,40 кв.м. кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Горького в м. Запоріжжі. (а.с. 8)

Таким чином, ОСОБА_1 має право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Горького в м. Запоріжжі.

З метою реалізації вказаного права, позивач у 2017 році звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою на приватизацію зазначеного житлового приміщення.

Однак, листом за підписом заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району ОСОБА_9 від 30.10.2017 року за № М-0694, ОСОБА_1 було відмовлено в реалізації права на приватизацію, оскільки не було надано документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду ОСОБА_1 у період з 19.02.1998 року по 30.01.2002 року. (а.с. 7)

Згідно ч. 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідниках, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-памяток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) віднесення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Кімната № 126 в будинку № 159 «б» по вул.. Поштовій в м. Запоріжжі, яка знаходиться у користуванні позивача, до зазначеного переліку не відноситься.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно до змісту ч.3 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 ( далі - Положення) громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації.

Відповідно до п.18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396зареєстрованому у Міністерстві юстиції України від 29.01.2010 за №109/17404 громадянином до органу приватизації подаються: заява на приватизацію, довідка про склад сім'ї, копія ордеру, документ, що підтверджує про невикористання такого права.

Відтак, з огляду на вказані обставини, вбачається, що підставою для відмови в праві позивача на приватизацію зазначеної житлової площі, як зазначалося вище, є не надання документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного фонду ОСОБА_1 у період з 19.02.1998 року по 30.01.2002 року.

Проте, матеріалами справи також встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 19.11.2005 року зареєстрований та фактично мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, № 159 «б» кім. 126. (а.с. 10, 11)

Доказом того, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не використав право на приватизацію є відсутність відміток в його паспорті громадянина України про використання права на приватизацію. (а.с. 13)

Крім того, судом досліджена довідка ТВБВ № 10007/0266 філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» від 21.09.2017 р., з якої вбачається, що в списках на приватизацію ОСОБА_1 не значаться та право на житловий чек для приватизації державного фонду не використав.(а.с. 17)

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_8, який зазначив, що є батьком позивача. З моменту народження і до 1998 року вони разом з ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул.. Олександра Матросова. У лютому 1998 року ми продали квартиру та виїхали на постійне місце проживання до м. Луганська, а ОСОБА_1 залишився мешкати у м. Запоріжжі. До 2002 року ОСОБА_1 мешкав у АДРЕСА_1 без реєстрації, тобто з 19.02.1998р. по 2002р. у ОСОБА_1Г взагалі не було прописки. Потім він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 «б» кім. 126, де і мешкає фактично по теперішній час.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_7, який зазначив, що є двоюрідним братом позивача. З лютого 1998 року по лютий 2002 року ОСОБА_1 мешкав разом з ним та його батьками у квартирі АДРЕСА_2, оскільки у лютому 1998 року батьки ОСОБА_1 продали квартиру у м. Запоріжжі та виїхали на постійне місце проживання до м. Луганська. ОСОБА_1 не хотів виїжджати з м. Запоріжжя, тому мешкає у них, як близьких родичів.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 до теперішнього часу не використав, надане його законом, право на набуття у власність майна в результаті приватизації.

Аналізуючи перелічені норми матеріального права, пояснення позивача, представників позивача, відповідача, свідків, надані у судовому засіданні, докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію за відсутністю документу, який підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 у період з 19.02.1198 року по 30.01.2002р. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 2,4 ч.3, ст.ст. 8, 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання : 69095,м. Запоріжжя, вул. Поштова, 159 б кім. 126) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН: НОМЕР_1) право на приватизацію кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Поштовій в м. Запоріжжі.

Зобовязати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району прийняти пакет документів і здійснити приватизацію кімнати № 126 в будинку № 159 «б» по вулиці Поштовій в м. Запоріжжі на ім»я ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1) за відсутності довідок, що підтверджують невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 19.02.1998 року по 30.01.2002р., у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Повний текст рішення складено 26 квітня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

20.04.2018