Ухвала

Іменем України

29 березня 2018 року

м. Київ

справа № 453/850/17

провадження № 61-10701ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору позики удаваним та визнання договору управління нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Сколівського районного суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору позики удаваним та визнання договору управління підприємством нікчемним.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 04 серпня

2017 року відкрито провадження у зазначеній справі.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та направлено справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпра.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не взято до уваги, що спірний договір позики містить вказівку на місце виконання та був виконаний у м. Сколе Львівської області, а тому позов ОСОБА_4 було правильно пред'явлено на підставі частини восьмої статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем іі перебування.

Згідно частини восьмої статті 110 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналогічні норми містяться у частині першій статті 27, частині восьмій статті 28 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу до належного суду відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підсудність справи у спірних правовідносинах визначається за місцем проживання або перебування відповідача. У договорі позики зазначено місце його укладання, а не виконання, на що посилається позивач. Крім того, згідно додатку № 1 до спірного договору позики сторони погодили, що всі суперечки та спори вирішуються у судовому порядку у м. Дніпропетровську.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норми статті 109 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) та статті 27 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 19 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору позики удаваним та визнання договору управління нікчемним відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта