РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №39 по вул. Бульвар Польський, 16 в м. Житомирі, посилаючись на те, що позивач є наймачем вказаної квартири, а відповідач ОСОБА_4 з малолітніми дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_5 його колишньою невісткою та онуками, які виселилися та не проживають у вищевказаній квартирі більше шести місяців, але зареєстровані за місцем проживання в ній.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2018 року у даній цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надала.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у 1991 році ОСОБА_2 був виданий ордер на вселення до квартири АДРЕСА_1. Нова назва адреси: квартира АДРЕСА_2.

Вказана квартира належить до державного житлового фонду та не приватизована.

Позивач є наймачем вказаної квартири та зареєстрований за місцем проживання в ній.

Також у вказаній квартирі зареєстровані колишня невістка позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та онуки позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту комісії від 11.09.2018 року, посвідченого директором ТОВ «Керуюча Компанія «Домком Житомир», ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають за вищевказаною адресою з вересня 2016 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього приміщення.

Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користуватися жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не всі сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як зазначено в п.п. 33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (внаслідок неправомірної поведінки членів сім'ї, інше) суд може продовжити пропущений строк.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 19.07.2018 року в справі №295/7350/17 скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25.01.2018 року та постановлено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання втратившими право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації з інших правових підстав.

Вищевказаною постановою суду встановлено, що у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що перебувала у шлюбі з сином позивача та вселилася у спірну квартиру як член сімї наймача. Не проживає у квартирі за місцем реєстрації з поважних причин, бо колишній чоловік спричинив їй тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з ЄРДР. Вона не забезпечена іншим житлом та вимушена наймати з дитиною житлове приміщення.

Згідно ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 разом з малолітніми дітьми- Цівінською М.А. та ОСОБА_5 не проживають за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_3 у звязку з тим, що колишній чоловік ОСОБА_3 спричинив їй тілесні ушкодження, тобто з поважних причин, та іншим житлом не забезпечені, а тому відсутні передбачені законом підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вказані обставини не спростовані позивачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами по справі, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 107 ЖК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: