Справа № 699/41/17
Номер провадження 2/699/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2018 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2017 року позивач направив поштою (а.с.40) до суду даний позов, в якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12613,33 грн. за кредитним договором б/н від 03.09.2013 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до вказаного кредитного договору (далі ОСОБА_3) відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 %, які були збільшені до 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком ОСОБА_3, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав та надав відповідачу кредит.

Відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем, яку він добровільно не погашав, тому і подано даний позов до суду.

Представник позивача у судове засідання не зявився, до суду поступило клопотання з проханням слухати справу у відсутність представника позивача, та підтриманням позовних вимог та відсутністю заперечень проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання з»явився, позов не визнав, надав заперечення (а.с.67-68), в якому зазначив, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки кредитний договір укладений 13.09.2013 року, а позов направлений поштою зі спливом трирічного терміну. Ч.1 ст.259 ЦК України передбачено збільшення позовної давності за домовленістю сторін, про що має бути укладений письмовий договір, але такий не був укладений, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Нараховані проценти, пеня, штрафи є необґрунтованими і незрозумілий механізм їхнього нарахування та значно перевищує розмір збитків, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». З вказаних підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Під час розгляду справи відповідач зазначив, що він по мірі можливості здійснював погашення заборгованості по кредиту, але доказів про це не надано.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н від 03.09.2013 року шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між позивачем та відповідачем ОСОБА_3.

Твердження відповідача щодо відсутності письмового договору між сторонами спростовуються підписами відповідача та представника позивача на анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 5,85). Також факт укладення кредитного договору відповідачем визнано під час розгляду справи, оскільки ним зазначено, що по мірі можливості він погашав кредит.

Копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг додані позивачем до позовної заяви (а.с.8-31).

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до вказаного укладеного договору строк його дії 12 місяців з моменту підписання (п.1.1.7.12. Договору). Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

До суду не надано документів, які б підтверджували припинення дії Договору та що відповідач звертався до позивача з цього питання.

Згідно даних наданого розрахунку заборгованості, відповідач 03.09.2013 року отримав кредит у розмірі 300,00 грн. в межах кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30.00 %, які були збільшені до 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З довідки, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк», яка міститься на а.с.84 вбачається, що ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір від 03.09.2013 року та якому була надана кредитна картка №003514, дата відкриття 03.09.2013 року, термін дії до листопада 2016 року.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням позивача з наданням права банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання Договору є прямою і безумовною згодою відповідача щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач погодився на те, що позивач нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку клієнт зобовязаний виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду банку.

Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених Договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Відповідач своєчасно не повертав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

З огляду на зазначене, суд, з урахуванням наданих доказів, прийшов до висновку, що в порушення умов Договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобовязання не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за Договором.

Ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

На підставі п. 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами Правил та/або «Тарифів Банку», клієнт зобов'язаний звернутись до банку для розірвання Договору та погасити заборгованість, що виникла перед банком.

Така заява відповідачем позивачу не надавалась, бо протилежного суду не надано.

Суд критично оцінює твердження відповідача шодо погашення ним кредиту, як на спробу уникнути цивільної відповідальності, оскільки вказані обставини не підтверджені доказами, а дії суду щодо надання відповідачу часу для збирання та надання доказів останнім були проігноровані.

У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за Договором, відповідач станом на 30.11.2016 року має заборгованість 12613,33 грн, яка складається з наступного:

- 237,72 грн. - заборгованість за кредитом;

- 8198,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3100 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до умов Договору:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 576,83 грн. - штраф (процентна складова).

Розрахунок суми заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги, додано на а.с.4.

Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за Договором не погашає.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобовязання за Договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови Договору.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду.

Згідно ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Відповідачем під час розгляду справи було заявлено клопотання щодо застосування трирічного строку позовної давності, який позивачем пропущений, оскільки договір укладений 03.09.2013 року, а позов пред»явлений до суду 07.12.2016 року, не підтверджується доказами, оскільки ОСОБА_2 був підписаний кредитний договір від 03.09.2013 року та якому була надана кредитна картка №003514, дата відкриття 03.09.2013 року, термін дії до листопада 2016 року (а.с.84), а з даним позовом позивач звернувся 16.01.2017 року (а.с.40).

Крім цього, згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договором (п.п.1.1.7.31) передбачено, що строк позовної давності стосовно вимог банку щодо повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів складає 50 років.

У постанові ВС України у справі № 6-240цс14 від 11.02.2015, яка в силу ст.360-7 ЦПК України,яка має враховуватися судами загальної юрисдикції, судами загальної юрисдикції, вказано про право сторін на збільшення строку позовної давності, яка викладається у письмовій формі договору і є обовязковою для сторін і суд повинен керуватися вказаними умовами договору.

Тобто, сторони самі визначили строк позовної давності для вимог за Договором, який складає 50 років і на день звернення позивача до суду не сплив.

Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, які є належні і допустимі та якими позивач довів свої вимоги, суд вважає, що позивач належним чином довів, що відповідач не виконав умови Договору, а тому позов підлягає до задоволення повністю.

У звязку із задоволенням даного позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії НЕ №372562, виданий Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інші дані про особу суду не надані, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок №3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО 305299), заборгованість за кредитним договором б/н від 03.09.2013 року в сумі 12613,33 грн, станом на 30.11.2016 року та судові витрати (судовий збір) в сумі 1600 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_4sp; Л.