Провадження №2/521/4442/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Бєрової А.В.,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що з 07 липня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У позовній заяві вказується, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, а тому збереження шлюбу між нею та відповідачем не можливо. Подружні стосунки припинено з червня 2018 року, позивачка переконана, що їх подальше спільне життя, як подружжя, і збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам їхньої дитини. Спору щодо поділу майна, що є їх спільною власністю, немає. Окрім позову про розірвання шлюбу ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею у звязку з тим, що відповідач не погоджується, щоб донька проживала з матірю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві, на розірванні шлюбу наполягала додатково розповівши суду, що сімейне життя поступово погіршувалося, що на теперішній час привело до фактичного припиненні між нею та чоловіком відносин з червня 2018 року. Ще у 2015 році вона мала намір звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак відповідач та його батьки погрожували що в такому випадку не віддадуть їй дитину, тому питання розірвання шлюбу відклалося на певний час. У серпні 2018 року позивачка після декретної відпустки вийшла на роботу і з того часу у них з чоловіком припинилися відносини щодо ведення спільного бюджету, всі відносини припинилися остаточно.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, не заперечував і проти визначення місця проживання дитини разом з матірю, однак заперечував проти того, що тільки позивачка з моменту народження доньки та по даний час займається вихованням дитини, її розвитком, відвідуванням дитиною школи раннього розвитку, спортивних занять.

В судовому засіданні позивачка відповідаючи на запитання відповідача не заперечувала проти того, що після народження дитини, чоловік також активно приймав участь у вихованні доньки, займався розвитком дитини.

Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 07 липня 2007 року позивачка та відповідач уклали шлюб у Першому Відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 383. Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні стосунки з причини різних поглядів на життя, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. За час розгляду справи, враховуючи що позов подано 21 вересня 2018 року, подружжя не примирилося. В судовому засіданні 03 грудня 2018 року позивачка наполягала на розірванні шлюбу та визначенні місця проживання дитини разом з нею. Відповідач проти позову не заперечував.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

При дослідженні судом фактичних взаємин між позивачкою та відповідачем, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них та інтересам їхньої дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу та встановлює порядок виконання рішення суду у відповідній частині.

Стосовно позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

При розгляді справи, судом досліджувався висновок органу опіки та піклування № 01-11/2275/1 від 30.11.2018 року про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1, з якого вбачається що на підставі проекту висновку від 07.11.2018 року № 07/9534 служби у справах дітей ОСОБА_3 міської ради та заяви ОСОБА_1, про можливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серія І-ЖД № 321763, актовий запис від року № 7435, місце державної реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_3 міського управління юстиції) з матірю ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що в Малиновському районному суді м. Одеси розглядається справа (№ 521/16025/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Батько дитини ОСОБА_2, надав до служби у справах дітей ОСОБА_3 міської ради заяву, в якій зазначив, що не проти визначення місця проживання доньки з матір'ю, але якщо маги не буде чинити перешкоди щодо його участі у вихованні малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дитина буде проживати у м. Одесі. Спеціалістами було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини, за адресою: АДРЕСА_2, про що складений акт, відповідно до якого матірю створені всі умови для проживання та всебічного розвитку малолітньої доньки. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх змінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, прихильність дитини до кожного з них, вік дитини стан її здоровя та інші обставини, що мають істотні значення. Мати ставиться до виконання своїх обовязків щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, належно та відповідально, взаємовідносини дитини з матірю близькі. На засіданні комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради, яке відбулось 15.11.2018 року були присутні мати та батько малолітньої дитини. Батько малолітньої дитини, не заперечував щодо проживання малолітньої дитини з матір'ю. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації ОСОБА_3 міської ради від 15.11.2018 року протокол № 1, яке прийнято на підставі наданих документів, керуючись ст.ст. 19, 141, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, повязаної із захистом прав дитини», та діючи в інтересах дитини, Приморська районна адміністрація ОСОБА_3 міської ради, як орган опіки та піклування, вирішила: вважати доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_1. Суд проаналізувавши вищенаведений документ приймає його до уваги та задовольняє позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 92, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 105, 110, 112, 113, 115, 160, 161 Сімейного кодексу суд,

В И Р І Ш И В:

Шлюб зареєстрований 07 липня 2007 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 383 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно, після набрання ним законної сили, є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про Шлюб його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці змінити на «Хмельниченко».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд міста ОСОБА_3.

Головуючий: