РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Слов'янськ Єд.унік. № 243/3003/18

Провадження № 2/243/1393/2018

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обгрутновуючи свої вимоги тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира № АДРЕСА_1янська Донецької області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2001 року. У вищевказаній квартирі з 19 червня 2001 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2.

Як зазначає позивач, у 2012 році ОСОБА_2 добровільно виїхав із вказаної квартири до іншого місця мешкання та за вказаною адресою не проживає, його речі у квартирі відсутні, звязок із позивачем він не підтримує. Позивач зазначає, що вона самостійно здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, відповідач коштів не надає, що чинить перешкоди ОСОБА_1 в оформленні субсидії. У звязку із чим позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Словянськ, АДРЕСА_2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 04 квітня 2018 року про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але до судового засідання не зявились, надали до суду заяви, в яких наполягали на задоволення позовних вимог, просили слухати справу без їхньої участі (а.с. 20-21).

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.22).

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за

допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані в статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ОСОБА_4, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей.

Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.

Під правом розпоряджатися розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач є власником квартири № АДРЕСА_3янська Донецької області на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 травня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (а.с. 6).

Право власності на вищезазначену квартиру підтверджується технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності від 05 травня 1993 року (а.с.7-8).

Відповідно до довідки про склад сімї КП Словянської міської ради «ЖЕК № 6» від 04 квітня 2018 року, виданої ОСОБА_6, за адресою м. Словянськ, АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.9).

Згідно акту обстеження КП Словянської міської ради «ЖЕК № 6» від 04 квітня 2018 року, складеного у присутності свідків ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у складі паспортиста КП Словянської міської ради «ЖЕК № 6» ОСОБА_10, ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з 2012 року та по теперішній час (а.с.10).

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 10 квітня 2018 року, право власності на квартиру № 55, розташовану в будинку № 47 по вул. Свободи у м. Словянську станом на 01 березня 2013 року зареєстроване за ОСОБА_1

Миколаївною на підставі договору купівлі-продажу від 25 травня 2001 року (а.с.11).

Як вбачається із картки прописки, ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1янську (а.с.12).

При вирішені даного спору суд керується положеннями глави 2 ЖК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до положення ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселились в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач відсутній за місцем своєї реєстрації понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, його відсутність не пов'язана з поважними причинами, передбаченими вказаною статтею.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналізуючи встановлені обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири № АДРЕСА_3янська Донецької області та за вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_2, який добровільно виїхав із вищевказаної квартири у 2012 році і по теперішній час в ній не проживає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 в будинку № 47 по вул. Свободи м. Словянська Донецької області.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Оскільки позов судом задоволений, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 704 гривень 80 копійок підлягає стягненню з відповідача на його користь.

На підставі наведеного, керуючись ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 391, 396, 405 ЦК України, ст. 4, 12, 19, 81, 82, 89, 259, 263-265 ЦПК України, 61, 64, 65, 71,72 ЖК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3янськ, АДРЕСА_2, та мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, АДРЕСА_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 55 в будинку № 47 по вулиці Свободи м. Словянська Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Енгельса, буд. 12 «а», судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_11