Постанова

Іменем України

29 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 372/1068/14-ц

провадження № 61-33422св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - Уманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у складі судді: Проць Т. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року у складі колегії суддів: Волохова Л. А., Матвієнко Ю. О., Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О. П., в якій просила визнати неправомірними дії державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О. П. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №50557899 від 31 березня 2016 року та скасувати цю постанову.

Скарга мотивована тим, що дії та постанова державного виконавця порушують законні права та інтереси, оскільки вона не була своєчасно повідомлена про постанову про відкриття виконавчого провадження, яка була направлена поштою рекомендованим листом лише 25 березня 2016 року та відповідно сайту Укрпошти отримана її матір'ю 31 березня 2016 року. ОСОБА_4 добровільно виконала рішення суду в семиденний строк з часу фактичного отримання постанови. Державний виконавець безпідставно виніс постанову про стягнення з неї виконавчого збору.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 березня 2017 року скаргу ОСОБА_4 в частині визнання протиправною та скасування постанови ВП 50557899 про стягнення виконавчого збору від 31 березня 2016 року залишено без розгляду відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду скарги судом першої інстанції).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено повністю. Визнано неправомірними дії державного виконавця Уманського РВ ДВС Уманського МРУЮ Черкаської області Паливода О. П. щодо винесення постанови ВП № 50557899 від 31 березня 2016 року про стягнення із боржника ОСОБА_4 виконавчого збору в розмірі 83 120,35 грн.

Ухвали судів мотивовані тим, що дії державного виконавця щодо винесення постанови ВП № 50557899 від 31 березня 2016 року про стягнення із боржника ОСОБА_4 виконавчого збору порушують права боржника ОСОБА_4, оскільки вона після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження була позбавлена можливості скористатись правом на добровільне виконання рішення суду. Крім того, ОСОБА_4 добровільно виконала рішення суду про стягнення заборгованості на користь АТ «Укрсиббанк» в семиденний строк з часу отримання постанови про відкриття виконавчого провадження

У серпні 2017 року Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області подало касаційну скаргу на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем при винесенні оскарженої постанови дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» і станом на 31 березня 2016 року були всі підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Солідарний боржник ОСОБА_6 сплатив кошти на виконання рішення суду лише 07 квітня 2016 року, тоді як 02 червня 2016 року АТ «Укрсиббанк» повідомило, що кошти на виконання рішення суду не надходили.

Акцентує увагу на тому, що Уманський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області був позбавлений можливості брати участь при розгляді скарги апеляційним судом та надати свої доводи, оскільки повідомлення про призначення судового засідання на 18 липня 2017 року на адресу відділу не надходило. Вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотань про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 через представника ОСОБА_7 надала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Заперечення мотивовані тим, що ОСОБА_4 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження лише 31 березня 2016 року, що позбавило можливості реалізувати право на добровільне виконання рішення. Вважає, що процесуальні права державного виконавця Паливоди О. П. не порушені, оскільки апеляційний суд належним чином повідомляв про час та місце розгляду справи.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Згідно частини першої статті 158 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року призначено справу до розгляду у судовому засіданні суду апеляційної інстанції на 13 липня 2017 року о 15:15 в приміщенні апеляційного суду Київської області. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 червня 2017 року у задоволенні клопотання Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

Про час та місце розгляду справи на 13 липня 2017 року о 15:15 Уманський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області повідомлений належним чином 07 липня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (Т. 6, а.с. 161).

У липні 2017 року Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області подав клопотання про відкладення розгляду та проведення судового засідання у режимі відеоконференції від 10 липня 2017 року. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 липня 2017 року у задоволенні клопотання Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено.

Згідно довідки № 22-ц/780/3003/2017 від 13 липня 2017 року у зв'язку із відсутністю судді-члена колегії Суханової Є. М. справу знято з розгляду на 18 липня 2017 року о 10 год. 30 хв. (Т. 6, а.с. 172).

Проте апеляційним судом судова повістка про судове засідання на 18 липня 2017 року о 10 год. 30 хв. Уманському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області не направлялася. Будь-які відомості про направлення поштових відправлень про судове засідання на 18 липня 2017 року о 10 год. 30 хв. Уманському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області у матеріалах справи відсутні. Тобто, Уманський РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Тлумачення пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України свідчить, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню, якщо учасник справи був не повідомлений про судовий розгляд і такий учасник саме свою касаційну скаргу обґрунтовує такою підставою.

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку про те, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 липня 2017 року скасувати.

Справу № 372/1068/14-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В. І. Журавель