Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря Секереш О.В.,

позивачки: ОСОБА_1

представника позивачки: ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю і визнання спадкоємцем четвертої черги, -

встановив:

12.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше 5 років до дня смерті і визнання її спадкоємцем четвертої черги

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона починаючи приблизно з 1990 року безперервно проживала однією сім`єю разом із своєю тіткою ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_6, в будинку за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 На день їх смерті була зареєстрована за вказаною адресою, де були зареєстровані тітка та її чоловік. Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається із двох земельних ділянок, що розташовані на землях Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. Після смерті ОСОБА_6 подала заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 позивачка постійно з 25.07.1992 року і по день його смерті проживала разом із ним в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що оскільки проживала разом із померлим ОСОБА_6 до дня його смерті більше п'яти років однією сім'єю є спадкоємцем четвертої черги за законом, як і ОСОБА_3 і також може претендувати на отримання частики спадкового майна.

Встановлення факту постійного проживання позивачці необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. ОСОБА_1 пояснила, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 вона зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_7 і її чоловіком ОСОБА_6 побудували разом та з того часу проживали в цьому будинку, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 поховали їх.

Представник Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, позов визнає.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Підтвердила, що дійсно ОСОБА_1 проживала разом з померлим ОСОБА_6 приблизно з 1990 року.

Вислухавши сторони і представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії паспорту ОСОБА_1 (а.с. 4-5) та копії паспорта ОСОБА_4 (а.с. 6) вони зареєстровані за за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно копії паспорту ОСОБА_6 (а.с. 12) він був зареєстрований за за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 року помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 05.01.2017 року (а.с. 10) виданим Виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

ОСОБА_8 року померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 24.12.2016 року виданим Виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Згідно заяви про прийняття спадщини (а.с. 16) ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка її тітки ОСОБА_6

Згідно довідки №19 від 05.01.2017 року (а.с. 17) ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті та поховала його.

Згідно довідки №473 від 31.05.2016 року (а.с. 18) ОСОБА_4 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 21) ОСОБА_6 належала за життя земельна ділянка площею 0,4048 га, розташована в урочищі «Біля саду» с. Тарнівеці Ужгородського району Закарпатської області.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що ОСОБА_1 із своїм чоловіком ОСОБА_5 разом із тіткою ОСОБА_8 та її чоловіком ОСОБА_6 побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1., де проживали разом приблизно з 1990 року. У подружжя «ОСОБА_6» дітей не було, тому вони разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_11 проживали однією сім'єю, мали спільний бюджет і спільне харчування.

Відповідно до положення ч. 2 ст.3 Сімейного Кодексу України - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 21 постанови №7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СКпро те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 25.07.1992 року по день смерті ОСОБА_6

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як зазначено в заяві встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 на день його смерті позивачці необхідно для можливості прийняти спадщину в поряду спадкування за законом спадкоємцем четвертої черги.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, зважаючи на те, що позивачка довела перед судом факт постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а відтак позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених права підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 293, 315, 352, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Встановити факт того, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім'єю не менше п'яти років, а саме з 25 липня 1992 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов