І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2018 року м. Рівне
Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,
при секретарі Абашиній О.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_6 регіональний центр надання адміністративних послуг про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд-
Відповідач ОСОБА_5 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом поміщення оголошення у газеті «Вісті Рівненщини» №3 від 19 січня 2018 року, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить суд, визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Декабристів, 23. Додатково пояснила суду, що ОСОБА_5 був зареєстрований в її домоволодінні з метою отримання ним громадянства України, однак за адресою реєстрації взагалі не жив.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Просить суд, їх задоволити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 регіонального ЦНАП ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимоги позивача.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_6 регіонального ЦНАП ОСОБА_3, покази свідка ОСОБА_7,дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частки домоволодіння, яке знаходиться за адресою м. Рівне вул. Декабристів, 23, що стверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2009 року.
Як вказано у позовній заяві, відповідач ОСОБА_5 зареєстрований в даному будинку, однак в ньому не проживає та не зявляється понад рік. Речі відповідача в будинку відсутні.
Позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію в його квартирі ОСОБА_5 несе надмірні витрати з утримання майна та по сплаті комунальних послуг, які розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.
Свідок ОСОБА_7, яка є сестрою позивача та співвласником домоволодіння по вул. Декабристів, 23 в м. Рівне, в судовому засіданні показала суду, що відповідач ОСОБА_5 в будинку не проживав, він зареєструвався тільки з метою отримання громадянства України.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно п.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до розяснень пунктів 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Оскільки судом встановлено, факт відсутності відповідача ОСОБА_5 та його речей у домоволодінні по вул. Декабристів, 23 в м. Рівне понад рік, а також те, що реєстрація місця проживання відповідача перешкоджає позивачу у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що знаходиться за адресою м. Рівне вул. Декабристів, 23.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судовго збору в розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_9