Справа № 369/7765/18
Провадження №2/369/3008/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2018 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатов Д.Д., перевіривши на відповідність вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання бездіяльності неправомірною, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання бездіяльності неправомірною.

Позовна заява за змістом і формою не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, а саме:

не містить дати народження позивача, не вказано ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомих номерів засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

Позивач просить визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», однак не зазначає які дії, яку бездіяльність слід визнати неправомірними, та які саме вимоги вказаного закону порушено відповідачем, докази бездіяльності відповідача.

Позов не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав;

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" позивач повинен сплатити судовий збір в розмірі 704,80 гривень за вимогу немайнового характеру.

Позивачем зазначені вимоги законів не виконано і судовий збір не сплачено з посиланням на Закон України "Про захист прав споживачів", якою встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

чином, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" суперечить положенням с. 5 Закону України "Про судовий збір", яка не звільняє осіб, які звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів від сплати судового збору.

Вирішуючи питання колізії норм наведених вище законів, які мають однакову юридичну силу, слід виходити з того, що в цій ситуації пріоритет повинен мати той закон, який ухвалено пізніше, а також той закон, який є спеціальним у регулюванні відносин, пов'язаних з оплатою судового збору.

Так, норма ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", що звільняє споживачів від сплати судового збору, діє в редакції Закону від 08.07.2011 р. N 3674-VI; у той же час, ст. 5 Закону України "Про судовий збір", яка не надає особам, що звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів, пільги щодо сплати судового збору, діє в редакції Закону від 06.10.2011 N 3828-VI.

Таким чином, за першим (часовим) критерієм перевагу в застосуванні має стаття 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки її остання редакція ухвалена пізніше останньої редакції статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Сформульована правова позиція узгоджується і з практикою Верховного Суду України в питаннях сплати судового збору в справах про захист прав споживачів (ухвала від 01.03.2016 року, справа N 6-484ц16).

Крім того, застосування положень Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватися, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування

Позивач просить визнати неправомірними дії та бездіяльність відповідача щодо порушення вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», однак не зазначає які дії, яку бездіяльність слід визнати неправомірними, та які саме вимоги вказаного закону порушено відповідачем.

Позовна заява, в порушення вимог пунктів 6, 7, 9, 10 частини 3 статті 175 ЦПК України,не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; підтвердження позивачів про те, що ними не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Також у відповідності до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивачі зобовязані були додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачу необхідно також визначитись чи він звертається до суду в порядку позовного провадження з позовом про захист прав споживачів чи зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки звернення рішення до виконання належить до повноважень державного виконавця

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.4, 28, 175, 177, 178, 186 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», про визнання бездіяльності неправомірною залишити без руху.

Копію ухвали направити позивачу та повідомити про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви.

Для усунення недоліків надати строк десять днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Д.Усатов