Дата документу 11.05.2018
ЄУ № 420/228/18
Провадження №2/420/293/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков в порядку загального позовного провдження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новопсковського району Луганської області, Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну частку (пай), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 7,32 умовних кадастрових гектарів.

Обґрунтовує свої вимоги, тим що 11.08.1995 Новопсковською районною Радою народних депутатів було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ЛГ № по колгоспу імені «Леніна» Новопсковського району Луганської області. Позивач, ОСОБА_1, внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колгоспу імені «Леніна» за № 44. Разом з тим, з невідомих причин до теперішнього часу позивач ОСОБА_1 не отримала правовстановлюючого документу і на земельну частку (пай) - Сертифікату на право на земельну частку (пай). Будучи членом колгоспу імені «Леніна» на день видачі Державного акту на право колективної власності на землю, та будучи включеною в списки, що додані до зазначеного державного акту, позивач набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, тобто 11.08.1995. Враховуючи, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

06.03.2018 від представника відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з позовними вимогами він не згоден наступних підстав. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Позивач повинен був дізнатися про порушення свого права у 1995-1998 роках, оскільки у разі врахування його інтересів під час паювання позивач до теперішнього часу вже мав використати своє право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку або звернутись до суду з позовом про поновлення пропущеного строку. Проте, позивачем не надано доказів щодо наявності поважності причин пропуску строку позовної давності та доказів звернення до відповідача з заявою про видачу (витребування) сертифікату на право на земельну частку (пай) у 1995-1998 роках.

03.04.2018 від представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області надійшли пояснення на позовну заяву, в яких він повідомляє наступне. ОСОБА_1 внесена в списки за №44, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колгоспу імені «Леніна». Згідно «Технічної документації по паюванню земель колективної власності КСП ім. Леніна Новопсковського району Луганської області» ОСОБА_1 відсутня. Крім того зазначає, що ОСОБА_1 сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала, а тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» позивач своє право на земельну частку (пай) по КСП ім. Леніна не набула. Також представник третьої особи зазначає, що позивачем не надано доказів щодо поважних, обґрунтованих та засвідчених належним чином підстав, через які пропущено строк позовної давності або вжиття ним дій та заходів про визнання права на земельну частку (пай).

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.02.2018 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.03.2018.

19.03.2018 було витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Луганській області посвідчені належним чином копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № по колгоспу імені «Леніна» Новопсковського району Луганської області виданого 11.08.1995 Новопсковською районною Радою народних депутатів, та списку громадян, що додані до нього, відкладено підготовче судове засідання на 03.04.2018.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду на 03.05.2018.

Позивач та її представник до судового засідання не зявилися, представник позивача надав заяву, в якій просить судове засідання проводити без його участі та участі позивача.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Новопсковського району Луганської області до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Луганської області до судового засідання не зявився, надав відзив на позовну заяву, в якому просить справу розглядати без його участі.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав пояснення на позовну заяву, в якому просить справу розглядати без його участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 1970 року по 13.04.1994 була членом колгоспу імені «Леніна» Новопсковського району Луганської області, що підтверджується трудовою книжкою колгоспника № 1408, виданою 05.03.1974 колгоспом колгоспу імені «Леніна» Новопсковського району Луганської області.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колгоспу імені «Леніна», позивач ОСОБА_1 внесена в списки, що додані до державного акту за №44.

Відповідно до виписки з протоколу зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна №2 від 03.03.2000, було вирішено клопотати перед виконкомом ОСОБА_2 сільської ради про виділення земельного паю - ОСОБА_1.

Згідно довідки №31-12-0.23-209/109-17 виданої 03.05.2017 Відділом Держгеокадастру у Новопсковському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, ОСОБА_1 внесена в списки, що додані до Державного акту на право колективної власності на землю серії ЛГ № НОМЕР_1 виданого Новопсковською районною Радою народних депутатів від 11 серпня 1995 року по колгоспу імені «Леніна» за № 44. Згідно розрахунку частки (паю) та її вартості по колгоспу ім. Леніна затвердженого розпорядженням Новопсковської РДА від 14.10.2004 за №590 площа земельної частки (паю) складає 7,32 умовних кадастрових гектари. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.07.1995 становить 19041,46 грн., а станом на 01.01.2017 з урахуванням коефіцієнтів індексації 1,756 та 4,796 становить 148202,20 грн.

В даний час позивач бажає скористатись своїм правом та отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, але не може цього зробити, оскільки по невідомим їй причинам не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пунктом 1 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до п. 2 даного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність в сукупності таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства; була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю.

З досліджених судом доказів вбачається, що 11.08.1995 колгосп ім. Леніна Новопсковського району Луганської області отримав Державний акт про право колективної власності на землю, позивач ОСОБА_1 була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, однак на час видачі цього акту позивач не була членом колгоспу, оскільки 13.04.1994 була звільнена за власним бажанням. Станом на 13.04.1994 вона не була пенсіонером, яка раніше працювала, оскільки на день звільнення їй виповнилось 40 років і пенсійне посвідчення їй видано 30.09.2009 (а.с. 6).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 не набула права на земельну часту (пай) у колгоспі ім. Леніна Новопсковського району Луганської області, оскільки не відповідає умовам визначеним Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача та третьої особи щодо пропуску строку позовної давності, оскільки інститут позовної давності свідчить про те, що право існує, однак строк на його захист пропущено. В даному випадку у позивача право відсутнє, а тому для застосування строку позовної давності не має законних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, дослідивши надані позивачем докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.02.2018 позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1482,02 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Новопсковського району Луганської області, Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання права на земельну частку (пай), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 199690929, паспорт серії ЕМ №180860, виданий 30 липня 1999 року Новопсковським РВ УМВС України в Луганській області, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави на р/р№0001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 1482, 02 грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.05.2018.

Суддя: О.С. Стеценко