БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/522/18
Провадження № 2/497/384/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2018 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання - Бекметова Х.В.,

розглянувши за відсутністю сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2018 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.07.2007року в сумі 107153.59грн. та судових витрат - в розмірі сплаченого позивачем судового збору 1762грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат.

Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяви про розгляд справи за її відсутністю, та просила у задоволенні позову відмовити у зв'язку з відсутністю в неї боргу перед позивачем станом на теперішній час, додавши до заяви довідку "ПРИВАТБАНКу" про відсутність заборгованості, стверджуючи, що на день призначеного судового засідання вона погасила усю заборгованість.

Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно матеріалів, наданих суду, 11.07.2007року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2100грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

На твердження позивача, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував. Представник позивача стверджував у позові, що відповідач не виконує своїх зобовязань за договором зі своєчасного повернення коштів, внаслідок чого в нього станом на 28.02.2018 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 107153,59грн., з яких: 5925,63грн. - заборгованість за кредитом, 92188,28грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3460,94грн. - заборгованість за пенею та комісією , а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500грн. - штраф (фіксована частина); 5078,74грн. - штраф (процентна складова), відповідно до умов договору, надавши суду докази на підтвердження своїх доводів.

У судовому засіданні також було встановлено, що відповідач станом на день розгляду справи сплатила заборгованість, що підтверджується наданою нею суду довідкою від 04.06.2018 року про те, що ОСОБА_2 станом на 04.06.2018 р. не має заборгованості перед ПАТ КБ "Приват Банк".

Відповідно до ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони станом на час розгляду судом позову втратили актуальність, а відтак, станом на день розгляду позовних вимог виникли обґрунтовані підстави для відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості через відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

У зв'язку з тим, що суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору, з врахуванням думки позивача, що вбачається з вищевказаної довідки про те, що борг у відповідача перед позивачем, що складався, згідно позову, з кредитної заборгованості і судових витрат, - відсутній.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 83, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 11.07.2007року в сумі 107153.59грн. та судових витрат - в розмірі сплаченого позивачем судового збору 1762грн. - залишити без задоволення в повному обсязі у зв'язку з добровільним виконанням відповідачем зобовязань, викладених у позовних вимогах.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.06.2018 року.

Суддя А.В. Кравцова