Справа № 127/6098/18
Провадження № 22-ц/801/19/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуСправа № 127/6098/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Денишенко Т.О., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., Куцого В.Я., представника позивача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2018 року, ухвалене суддею Венгрин О.О. о 13.22 год. В м. Вінниці, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження 1/3 часткою квартири шляхом вселення,

в с т а н о в и в:

В березні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном, мотивуючи свої вимоги тим, що він та відповідач ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1; йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1/3 частка цієї квартири. З 1 червня 2012 року особовий рахунок квартири розділено на окремі особові рахунки та всі розрахунки за комунальні послуги ним проводяться самостійно.

4 березня 2018 року при спробі потрапити до зазначеної квартири після тимчасової його відсутності у зв'язку з лікуванням в лікарні та тимчасовим проживанням у сестри ОСОБА_6, яка здійснювала за ним догляд під час лікування, він виявив, що замки у вхідних дверях квартири змінені. На даний час у квартирі проживає його дочка ОСОБА_5 з своїм сином.

Відповідач в грубій та зухвалій формі відмовила йому у доступі до квартири, в зв'язку з чим ним було викликано працівників поліції.

11 березня 2018 року він повторно намагався потрапити до квартири, проте відповідач вдруге йому відмовила в доступі до квартири.

Такими своїми діями відповідач обмежує його права та створює перешкоди у здійсненні ним свого права власності, користування та розпорядження майном.

В зв'язку з цим позивач просив усунути перешкоди з боку ОСОБА_5 у здійсненні права користування та розпорядження 1/3 часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 5 червня 2018 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди з боку ОСОБА_5 для ОСОБА_3 в користуванні житлом - 1/3 часткою квартири АДРЕСА_2, а саме: вселено ОСОБА_3 в квартиру.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 704,80 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим в зв'язку з тим, що суд першої інстанції не повністю та не об'єктивно дослідив всі обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2012 року позивач ОСОБА_3 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Право власності на 1/3 частку зазначеної квартири зареєстровано за ОСОБА_3 21 березня 2018 року, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 березня 2018 року (а. с. 34).

Іншими співвласниками зазначеної квартири згідно повідомлення КП «Вінницьке МБТІ» № 1544 від 21 березня 2018 року є ОСОБА_5 - відповідач у справі та ОСОБА_7, яким належить по 1/3 частці квартири (а. с. 33).

Згідно довідки МКП «ЖЕК № 15» від 5 березня 2018 року № 521 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 з 20 березня 2015 року; особовий рахунок квартири розділено з 1 червня 2012 року (а. с. 8).

Із копії паспорта позивача ОСОБА_3 вбачається, що він зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1 20 березня 2015 року (а. с. 6).

По справі встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 20 лютого 2018 року до 28 лютого 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКЛ ім. М.І. Пирогова (а. с. 10); після виписки з лікарні він проживав тимчасово у сестри ОСОБА_6, після чого не має доступу до спірної квартири АДРЕСА_1, співвласником якої він є, оскільки його туди не допускає відповідач ОСОБА_5

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_5 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_3 в користуванні власністю - 1/3 часткою квартири, апеляційний суд вважає вірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову та усунення перешкод позивачу з боку відповідача шляхом вселення позивача в спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги відповідача зведені до того, що спірна квартира не може бути поділена в натурі між співвласниками, а спільне користування квартирою разом з позивачем у них відсутнє через неприязні стосунки з ним, в зв'язку з чим нею подано до суду позов до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку квартири, що не було враховано судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Проте такі доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки визначальним для захисту права власності на підставі ст. 391 ЦК України є наявність у позивача права власності на майно та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналогічними доводами відповідач обґрунтовувала свої заперечення проти позову в суді першої інстанції і такі доводи спростовані судом в оскаржуваному судовому рішенні.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вищенаведених вимог закону, з урахуванням встановлених обставин, прийшов до правильного висновку про задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 5 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Т.О. Денишенко

С.К. Медвецький