РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Дорошинської В.Е.

за участю секретаря Рєпи А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 14.12.2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем фактично припинено у звязку з чим дитина зареєстрована та проживає з матірю, тому перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від здійснення витрат на утримання спільної доньки, хоча має достатній рівень доходів, який складає у середньому 5000 дол. США на місяць, оскільки працює на морських судах.

У звязку з викладеним просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 25000,00 грн. щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.07.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2018 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача до суду надала заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинено, у звязку з чим відповідачем у справі подано позов до суду про розірвання шлюбу. Не зважаючи на те, що подружжя на сьогоднішній день разом не проживає, відповідач продовжує приймати участь в утриманні дитини: купує необхідні речі, ліки, проводить з нею вільний час, піклується про неї, приймає участь у вихованні. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач ухиляється від здійснення витрат на утримання спільної доньки, хоча має достатній рівень доходів, який складає у середньому 5000 дол. США на місяць, однак жодними доказами це не підтверджує. Зараз відповідач проживає разом з батьками похилого віку, які знаходяться на його утриманні. І батько ОСОБА_4 і мати ОСОБА_5 є пенсіонерами. Крім того, батьки хворіють: батько ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія, кардіосклероз та ряд інших хвороб і мати має захворювання ішемічна хвороба серця, стенокардія, кардіосклероз, ряд хронічних захворювань. Лікування зазначених хвороб потребує постійного вживання медикаментів, які купує відповідач для батьків. На утриманні відповідача перебувають непрацездатні батьки, крім того, відповідач не має постійного доходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2007 року, який відповідно до рішення Херсонського міського суду від 02.03.2018 року було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №104323 виданого 14.05.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3 народилася 26.04.2010 року, батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем ОСОБА_1, що підтверджується довідкою №48 від 11.07.2017 року та перебуває на її утриманні.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року в редакції від 20.11.2014 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище дитини. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). Так, у ч.2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві відповідач ОСОБА_2 має достатній рівень доходів, оскільки працює на морських судах та на підтвердження надає диплом спеціаліста серії ХЕ №42045676 від 12.03.2012 року про закінчення Херсонської державної морської академії, свідоцтво про підвищення кваліфікації серії 12СПВ 169629, виданого Херсонською державною морською академією, свідоцтво фахівця №12129, видане Херсонською філією Одеським морським тренажерним центром та посвідчення особи моряка, видане на імя ОСОБА_2

З виписки по рахунку ПАТ «Райффайзен банк Аваль» від 31.03.2015 року, довідки АТ «Альфа-Банк» вбачається, що на рахунку ОСОБА_6 перебували грошові кошти, залишок яких станом на 12.07.2017 року складав 98555,83 російський рублів, станом на 09.01.2018 року 2000,00 євро.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на утриманні матері ОСОБА_1, що підтверджується копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи (а.с.61-135).

З матеріалів, наданих 04.07.2018 року за №150-4-25 службою у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради вбачається, що ОСОБА_2 надавав ОСОБА_1 грошову допомогу на утримання дитини, що підтверджується квитанціями а.с.151-163.

З наведеного слідує, що відповідач не має постійного стабільного доходу та періодично працює за межами України, що підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби України від 23.04.2018р.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначеної процесуальної норми передбачає, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи викладене вище та обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, суд вважає, що позов частково обґрунтований у зв'язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 10000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська