Справа № 161/205/17 Провадження № 2-др/773/2/18 Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Категорія: 59 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2018 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:
головуючого - судді Русинчука М.М.,
суддів - Осіпука В.В., Матвійчук Л.В.,
з участю: секретаря Губарик К.А.,
представника позивачів - ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, державного реєстратора комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, визнання протиправними та скасування рішення, дії державного реєстратора та скасування запису,
В С Т А Н О В И Л А:
Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 23.11.2017 року апеляційну скаргу відповідача державного реєстратора комунального підприємства «Волинське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ВОБТІ») ОСОБА_5 відхилено. Апеляційні скарги відповідачів: фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Банк Форум» задоволено частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 10.08.2017 року в даній справі в частині його мотивів і визнання частково недійсним пункту 1.2. договору про відступлення права вимоги №241-Ф від 05 жовтня 2016 року, який укладений між ПАТ «Банк Форум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» (далі ТзОВ «ФК «Єврокредит»), змінено.

Виключено з резолютивної частини рішення абзаци такого змісту:

«Визнати частково недійсним пункт 1.2. договору про відступлення права вимоги №241-Ф від 05 жовтня 2016 року, який укладений між публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» в частині визначення загального розміру заборгованості боржника перед первісним кредитором частково недійсним, з зазначенням абзацу другого п. 1.2. в наступній редакції:

«Станом на дату укладення Сторонами цього Договору загальний розмір Заборгованості Боржника перед Первісним кредитором складає 26 251,75 доларів США (двадцять шість тисяч двісті пятдесят один долар США 75 центів), що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 678 986,16 грн. (шістсот сімдесят вісім тисяч девятсот вісімдесят шість гривень шістнадцять копійок), з яких:

заборгованість по основній сумі кредиту складає: 26 251,75 доларів США (двадцять шість тисяч двісті пятдесят один долар США 75 центів), що за курсом НБУ станом на дату укладення договору складає 678 986,16 грн. (шістсот сімдесят вісім тисяч девятсот вісімдесят шість гривень шістнадцять копійок);

заборгованість по процентах - 0,00 грн.;

заборгованість по комісіям - 0,00 грн.;

штрафні санкції (штраф, пеня) - 0,00 грн.»

Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду про недійсність договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором новому іпотекодержателю ОСОБА_2 та про те, що договори про відступлення права вимоги від 05.10.2016 року між ПАТ «Банк Форум» і ТзОВ «ФК «Єврокредит» та від 06.10.2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 є договорами факторингу.

В решті рішення залишено без змін.

У поданій відповідачем ФОП ОСОБА_2 заяві про ухвалення додаткового рішення, останній просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачів на його користь судові витрати в розмірі 2112 грн., тобто пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачам було відмовлено.

Подана заява про ухвалення додаткового рішення в даній справі підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, яка діяла на час ухвалення рішення суду апеляційної інстанції, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги відповідачем ФОП ОСОБА_2 було сплачено 4224 грн. судового збору (а.с.169, 181, т.3).

У поданій апеляційній скарзі відповідач ФОП ОСОБА_2 просив суд скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову та виключити із мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що договори про відступлення права вимоги від 05.10.2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «ФК «Єврокредит» та від 06.10.2016 року між ТзОВ «ФК «Єврокредит» і ФОП ОСОБА_2 є договорами факторингу.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 23.11.2017 року рішення місцевого суду в даній справі змінено лише в частині позовної вимоги позивачів про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №241-Ф від 05.10.2016 року, який укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТзОВ «ФК «Єврокредит». Отже, на користь відповідача в даному випадку судом за результатами розгляду його апеляційної скарги була задоволена одна вимога, а тому з огляду на те, що ним було оплачено судовий збір виходячи із ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, яка містить шість вимог немайнового характеру 4224 грн., сума судового збору, яка підлягає йому до відшкодування позивачами становить шосту частину і складає 704 грн.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом рішення від 23.11.2017 року в даній справі питання про судові витрати вирішено не було, тому відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, дане питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивачів в рівних частинах на користь відповідача ФОП ОСОБА_2 вказаної суми понесених судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 81, 220 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 року, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Заяву відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в даній справі задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 понесені ним судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. з кожного по 352 (триста пятдесят дві) грн.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: