Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 289/1229/16-ц

провадження № 61-19477св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України,

відповідачі: ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: підприємство (будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: підприємство (будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: підприємство (будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації, про визнання права користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2016 року Макарівська квартирно-експлуатаційна частина району Міністерства оборони України (далі - Макарівська КЕЧ) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення без надання іншого житлового приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що 19 листопада 2015 року між підприємством (будинкоуправління № 9) Макарівської КЕЧ (далі - будинкоуправління № 9), за яким закріплено на праві повного господарського відання будинок АДРЕСА_2, та ОСОБА_3 був укладений договір піднайму № 192 квартири АДРЕСА_1 строком з 01 листопада 2015 року до 01 травня 2016 року. У зв'язку із закінченням строку дії договору відповідачу було запропоновано звільнити займане житло та здати його наймодавцю в установленому порядку, проте наймач на звернення не реагував, квартиру у добровільному порядку не звільнив. На думку Макарівської КЕЧ, проживання відповідача у спірній квартирі є безпідставним та незаконним, а також перешкоджає наданню цього житла військовослужбовцям та їх сім'ям.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області

від 29 вересня 2016 року до участі у справі як співвідповідач був залучений ОСОБА_4

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов, в якому просив суд визнати за ним та членами його сім'ї: дружиною ОСОБА_3, неповнолітньою донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право користування квартирою АДРЕСА_1. Cвої вимоги обґрунтовував тим, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України та проживає разом з сім'єю у квартирі АДРЕСА_1. Між ним таМакарівською КЕЧ був укладений договір № 125 найму зазначеної квартири строком з 12 липня 2013 року по 12 січня 2014 року, після закінчення строку якого між сторонами був укладений договір № 53 строком з 14 березня 2014 року по 15 квітня 2014 року. На думку позивача, з метою уникнення необхідності надання ордеру на вселення у спірну квартиру, між сторонами укладалися короткострокові договори найму, хоча фактично був укладений безстроковий договір найму житлового приміщення. Після закінчення строку дії договору № 53 відповідач не пред'являв до позивача вимоги про звільнення спірної квартири, тому позивач продовжує нею користуватися разом із членами своєї сім'ї.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області, у складі судді Свінцицького Л. В., від 26 грудня 2016 року у задоволенні позову Макарівської КЕЧ відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано за ОСОБА_7 та членами його сім'ї: ОСОБА_3,

ОСОБА_6, ОСОБА_5, право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Макарівської КЕЧ Міністерства оборони України задоволено. Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 відмовлено. Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року у частині задоволення позовних вимог Макарівської КЕЧ Міністерства оборони України про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення скасовано. Залишено у цій частині в силі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 грудня

2016 року. В іншій частині рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року залишено без змін.

У вересні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом касаційної інстанції не вирішено питання про судові витрати, які були стягнуті рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року.

Вивчивши доводи клопотання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року скасовано рішення апеляційного суду у частині позовних вимог про виселення та залишено в силі рішення суду першої інстанції у цій частині, в іншій частині рішення апеляційного суду залишено без змін.

Враховуючи те, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року було задоволено позов Макарівської КЕЧ Міністерства оборони України і у зв'язку із цим стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 818 грн 96 коп. з кожного, а Верховний Суд своєю постановою від 27 червня 2018 року скасував рішення суду апеляційної інстанції у частині задоволення первісного позову і залишив в силі рішення суду першої інстанції про відмову у його задоволенні, то судові витрати по сплаті судового збору на підставі статті 141 ЦПК України покладаються на позивача за первісним позовом.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: підприємство (будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: підприємство (будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, орган опіки та піклування Радомишльської районної державної адміністрації, про визнання права користування жилим приміщенням задовольнити.

Скасувати рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року у частині стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 818 грн 96 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта

Ю. В. Черняк