Справа № 462/1393/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 червня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Пилипюк Г.М.

за участю секретаря - Зубрицької О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики від 16.12.2015 року у розмірі 63974,39 грн. Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 16.12.2015 року укладено договір позики на суму 77767,00 грн., що на момент укладення договору становить 3316,29 дол. США, який є безпроцентним. Факт укладення підтверджується договором. Строк повернення грошей зазначено в договорі, згідно з якою всі кошти повинні бути повернуті позивачеві в розмірі 110,54 дол. США до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.01.2016 року до 25.06.2018 року. Згідно п. 8 в договорі встановлений індекс інфляції у розмірі 35 % річних від суми договору. Зазначає, що останній платіж проведений відповідачем 26.07.2017 року на суму 15 000,00 грн., відповідач умови договору не виконав, кошти в визначений строк не повернув. Невиконання зобов'язання порушує права позивача, а тому він змушений звернутись із позовом до суду.

Позивач у в судове засідання не зявився, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час, дату, місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши зібрані по справі докази, надавши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із договору позики від 16.12.2015 року, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 позику у розмірі 77767,00 грн., що на момент укладення договору становить 3316,29 дол. США, який є безпроцентним. Строк повернення грошей зазначено в договорі, згідно з яким всі кошти повинні бути повернуті позивачеві в розмірі 110,54 дол. США до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.01.2016 року до 25.06.2018 року. Згідно п. 8 в договорі встановлений індекс інфляції у розмірі 35 % річних від суми договору, останній платіж проведений відповідачем 26.07.2017 року на суму 15 000,00 грн.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів від 16.12.2015 року на суму 77767,00 грн., що стверджується представленим суду договором. Заборгованість відповідача становить 63 974,39 грн.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Крім того, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 29 грудня 1976 року із наступними змінами «Про судове рішення» передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтовано лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.

В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, у зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає до стягнення, а тому позивач як позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості по договору позики, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 63 974,39 грн.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 судового збору.

Керуючись ст.ст.81, 141, 142, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму заборгованості за договором позики від 16.12.2015 року у розмірі 63 974 (шістдесят три тисячі дев'ятсот сімдесят чотири) 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.06.2018 року.

Суддя: Г.М. Пилипюк

Оригінал рішення.