ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 723/2854/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Собчук І.Ю.

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія»

апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Дедик Н.П.

встановив:

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2018 року замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (далі - ПАТ «Українська інноваційна компанія») належним відповідачем уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк».

На вказану ухвалу ПАТ «Українська інноваційна компанія» подало апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Так, згідно частин 2, 3 статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про припинення іпотеки (а.с.1-3).

Посилалася на те, що 22 березня 2013 року між Приватний підприємством «Світбуд Україна» та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрінком», укладено кредитний договір.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 25 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки.

Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 3 квітня 2018 року замінено первісного відповідача Публічне акціонерне товариство «Укрінком» на ПАТ «Українська інноваційна компанія» (а.с.37).

В ході судового розгляду в суді першої інстанції адвокат Штефанчук С.В. звернулася з заявою про заміну відповідача у справі.

Просила замінити відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» належним відповідачем уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк».

Апеляційний суд вважає помилковий висновок суду першої інстанції про можливість заміни первісного відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» належним відповідачем уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк».

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції не врахував, правову позицію, яку Верховий Суд виклав у своїй постанові від 7 листопада 2018 року №757/56680/16-ц.

В зазначеній постанові Верховний Суд зазначив про те, що у частині першій статті 26 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій) та частині першій статті 42 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) зазначено, що у спорах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій) та частини першої статті 48 ЦПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) сторонами у цивільному процесі (у справах позовного провадження) є позивач і відповідач.

Згідно з частиною другою статті 30 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій) позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Аналогічна вимога передбачена і у частині другій статті 48 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року.

Можна зробити висновок, що фізична особа у цивільному судочинстві може виступати стороною у справі у разі спору щодо її особистої участі у цивільних правовідносинах.

У даній справі одним із відповідачів є уповноважена особа Фонду.

Відповідно до пункту 17 статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії з забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

У статті 35 Закону № 4452-VI передбачено вимоги до уповноваженої особи Фонду.

Згідно з частиною першою вказаної статті тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банк (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора чи ліквідатора уповноваженій особі Фонду.

У частині шостій названої статті вказано, що оплата праці уповноваженої особи Фонду здійснюється Фондом у межах затвердженого штатного розпису.

Відповідно до частини восьмої статті 35 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Крім того, у частині другій статті 37 Закону № 4452-VI щодо повноважень уповноваженої особи Фонду зазначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень мають певні права. Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

У частині п'ятій статті 45 Закону № 4452-VI передбачено, що кредитори заявляють свої вимоги до банку саме уповноваженій особі Фонду лише у разі її призначення та делегування Фондом повноважень щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів.

У статті 47 Закону № 4452-VI визначені вимоги щодо організації роботи уповноваженої особи Фонду у процедурі ліквідації банку. Зазначено, що рішення уповноваженої особи обов'язкові для виконання працівниками банку, що ліквідується, здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговане тільки одній уповноваженій особі.

Проаналізувавши процедуру визначення уповноваженої особи Фонду, обсяг її повноважень, порядок оплати праці, Велика Палата Верховного Суду вважає, що уповноважена особа Фонду за своїм правовим статусом є представником Фонду, діє у межах повноважень, наданих Фондом, отримує визначену Фондом оплату, несе відповідальність перед Фондом, тоді як за дії такої особи перед іншими суб'єктами правовідносин відповідальність несе Фонд.

Уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає як представник Фонду у межах делегованих ним повноважень. Уповноважена особа Фонду представляє Банк у межах делегованих Фондом повноважень. Тобто вона не виступає як фізична особа, яка захищає власні права чи інтереси.

Разом з тим Банк, що ліквідується, не втратив свого статусу юридичної особи, оскільки у частині другій статті 104 ЦК України вказано, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У частині третій статті 53 Закону № 4452-VI вказано, що ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» перебуває в процесі ліквідації та не втратило статусу юридичної особи.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» виступає як представник Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» у межах делегованих Фондом повноважень.

Крім того, відповідно до статті 48 ЦПК України уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як посадова особа фонду, не може бути відповідачем у цивільній справі, оскільки вона не виступає як фізична особа, яка захищає власні права чи інтереси в спірних правовідносинах.

За таких обставин суд приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про заміну відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» задовольнити.

Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні клопотання Штефанчук Світлани Василівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1, про заміну первісного відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» належним відповідачем, а саме уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання суддями.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна