Номер провадження: 22-ц/785/2881/18
Номер справи місцевого суду: 520/4518/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2018 року м. Одеса

Справа № 520/4518/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4,

- відповідачі - ОСОБА_5,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Пучкової І.М. 20 липня 2017 рокуо 12 годині 30 хвилині в м. Одесі,

встановила:

У квітні 2016 р. ОСОБА_4звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду в розмірі - 53 960,00 грн..

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що вона є власником 1/3 ч. дачного будинку АДРЕСА_1 в м. Одесі. Власниками іншої частини будинку є - ОСОБА_5 та третя особа - ОСОБА_6.

У 2015 р. ОСОБА_5 розпочала реконструкцію даху належної їй частини будинку. 12.10.2015 р. пройшла злива. Через відсутність даху, затопило належні їй кімнати на третьому поверсі. В трьох житлових кімнатах, коридорі та санвузлі є сліди від протікання та плями жовтого кольору, наявне вздуття та відставання шпалер. Відповідно до експертного дослідження від 28.03.2016 р., здійсненого за її заявою, розмір завданої матеріальної шкоди становить - 53 960,00 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.07.2017 р. у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на момент виникнення спірних правовідносин були співвласниками, на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2010 р., дачного будинку за адресою - АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці, загальною площею - 0,0283 га..

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.05.2017 р. встановлено, що ОСОБА_4 17.09.2014 р. надала згоду ОСОБА_5 на реконструкцію належного їй дачного будинку за адресою - АДРЕСА_3, зазначеного у технічному паспорті під літерою «А4», розташованого на земельній ділянці, площею - 0,0083 га., з приєднанням 2/3 площі даху та мезоніну дачного будинку за адресою - АДРЕСА_3, зазначеного у технічному паспорті під літерою «А5», розташованого на земельній ділянці, загальною площею - 0,0283 га..

18.09.2014 р. ОСОБА_6, яка до 31.10.2015 р. була співвласником дачного будинку «А5» та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_5 надала посвідчену приватним нотаріусом Одеського, реєстровий № 903, згоду ОСОБА_5 на реконструкцію належного їй дачного будинку за АДРЕСА_4 будинок, який зазначено у технічному паспорті за літерою «А4», що розташований на земельній ділянці, площею - 0,0083 га., з приєднанням 2/3 площі даху та мезоніну цього дачного будинку, розташованого за цією ж адресою - АДРЕСА_3, під літерою «А5», розташованого на земельній ділянці, загальною площею - 0,0283 га..

08.09.2015 р. Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було зареєстровано декларацію ОД 73 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції приміщень частини дачного будинку літ. «А4» з розширенням та приєднанням 2/3 площі експлуатованого даху (мезоніну) дачного будинку літ «А5» з внутрішнім переплануванням та надбудовою мансардного поверху (замість існуючого мезоніну) без зміни цільового призначення та геометричних розмірів фундаментів у плані.

26.10.2015 р. ОСОБА_5 було подано до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, яка була зареєстрована 03.11.2015 р. ОД 96.

Відповідно до акту від 12.10.2015 р., складеного комісією ОК «Будинок-1», встановлено факт залиття будинку.

Суд критично ставиться до цього акту, вважає його недопустимим доказом, оскільки він складений з порушенням вимог щодо складання акту, визначених «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76. У його складені не приймала участь відповідачка. Підписи інших осіб у акті відсутні, щодо відмови цих осіб від підпису в акті відсутнє жодне посилання.

Надане позивачем експертне дослідження від 28.03.2016 р., здійснене на підставі заяви ОСОБА_4, відповідно до якого розмір завданої матеріальної шкоди становить - 53 960 грн., суд критично оцінює, оскільки воно було проведено не в рамках розгляду цієї цивільної справи.

У судовому засіданні представник позивача відкликав раніше заявлене клопотання про призначення та проведення судової експертизи для визначення реальної вартості відновлювального ремонту частини будинку внаслідок його залиття.

Не доведено факту заподіяння шкоди відповідачкою, її розмір, протиправність поведінки її заподіювача, а також причинний зв'язок між цією поведінкою та шкодою (Т. 1, а. с. 241 - 243).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 вказує, що акт про затоплення складено представником організації, до повноважень якої належить управління, утримання будинку. Він містить інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, перелік пошкоджень. Клопотання про призначення експертизи було відкликано тільки з причин ненадання витребуваної експертом документації (проект реконструкції будинку тощо). Безпідставно не прийнято до уваги її угоду з ОСОБА_5 щодо відшкодування шкоди у випадку її завдання під час реконструкції будинку. Не надано оцінки Акту про проведення незаконної реконструкції будинку.

Представник апелянта у судовому засіданні від 30.11.2017 р. підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

У судове засідання, призначене на 19.04.2018 р., апелянт та його представник не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

ОСОБА_5 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що правильним є висновок суду про недоведеність її вини у залитті, розміру завданої шкоди, причинного зв'язку між діями відповідача та заподіяною шкодою.

ОСОБА_5, її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Третя особа - ОСОБА_6 у судовому засіданні вважала необхідним апеляційну скаргу відхилити. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалася на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін в результатах розгляду справи, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності позивача.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 22, 1166 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів правильно встановлені вищевказані факти та відповідні їм правовідносини. Доводи позивача не спростовують висновків суду.

Виходячи з встановлених по справі обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що акт про затоплення складено представником організації, до повноважень якої належить управління, утримання будинку. Він містить інформацію, яка дозволяє визначити характер залиття та його причини, перелік пошкоджень. Клопотання про призначення експертизи було відкликано тільки з причин ненадання витребуваної експертом документації (проект реконструкції будинку тощо). Безпідставно не прийнято до уваги її угоду з ОСОБА_5 щодо відшкодування шкоди у випадку її завдання під час реконструкції будинку. Не надано оцінки Акту про проведення незаконної реконструкції будинку.

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди.

За правилами передбаченими ст. ст. 22, 1166 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала.

Правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність належних доказів на підтвердження факту заподіяння матеріальної шкоди, наявності вини відповідача у цій шкоді, наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачки та заподіянням шкоди.

Надаючи оцінку визначальному доказу, яким є - Акт від 12.10.2015 р., колегія суддів звертає увагу на те, що в ньому вказується, що «…залиття відбулося з даху будинку, який самовільно збудований гр. ОСОБА_5, внаслідок чого виникли наступні пошкодження:... Причиною залиття є пошкодження покриття даху під час самовільної забудови даху». Виходячи з вказаного можна зробити висновок про те, що вода надійшла із реконструйованого відповідачкою даху. Разом з тим, зробити беззаперечний висновок про те, що внаслідок проведення відповідачкою реконструкції даху над належною їй частиною будинку було пошкоджено дах частини будинку, який належить позивачці, характер цих пошкоджень, що саме через наявність цих пошкоджень відбулося затоплення належної позивачці частини будинку неможливо.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів не вбачає законних підстав для задоволення вимог апелянта.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаженій частині є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 липня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова