Ухвала

07 травня 2018 року

м. Київ

справа № 357/15927/15-ц

провадження № 61-16677св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року у складі судді Протасова О. М. та рішення апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року у складі суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про захист честі та гідності та спростування недостовірної інформації, а також відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач є засновником, головним редактором та видавцем газети «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також автором статей зазначеної газети.

Не будучи задоволений сусідством, відповідач надрукував у своїй газеті щодо неї статті наклепницького характеру. Оскільки вказана газета розповсюджується великим тиражем, її читають її знайомі, друзі, сусіди, тому деякі припинили з нею спілкуватись та засуджують її. Як наслідок, у неї виникли нервові розлади, стан психічного здоров'я погіршився.

Просила визнати недостовірною інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_5 в газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1»: у номері НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», відповідно до якої ОСОБА_4 намагалася встановити не процесуальні стосунки з суддею; у номері НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», відповідно до якої ОСОБА_4 здійснила щодо нього розбійні дії та вчинила наругу над Державним Прапором України, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби; у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_5 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_8», відповідно до якої ОСОБА_4 вчинила щодо нього розбійні дії та заволоділа його відеореєстратором та диктофоном і заблокувала двері його кімнати, а також у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», відповідно до якої ОСОБА_4 заволоділа частиною квартири шляхом аферо-шахрайських дій, глумилася над Державним Прапором України та книжкою з текстом державного Гімну України, у його відсутність проникла до квартири та зробила шкоду, яка призвела до затоплення сусідської квартири, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби.

Також просила зобов'язати ОСОБА_5 у найближчому номері газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» після набранням рішенням суду законної сили повідомити, що наведена поширена в газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» інформація є недостовірною та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 15 000 грн моральної шкоди та 2 737 грн судового збору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано недостовірною інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_6 в газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1»:

- у номері НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3", відповідно до якої ОСОБА_4 намагалась встановити не процесуальні стосунки з суддею;

- у номері НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7», відповідно до якої ОСОБА_4 здійснила щодо нього розбійні дії та вчинила наругу над Державним Прапором України, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби;

- у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_5 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», відповідно до якої ОСОБА_4 вчинила щодо нього розбійні дії та заволоділа його відеореєстратором та диктофоном і заблокувала двері його кімнати, а також у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», відповідно до якої ОСОБА_4 заволоділа частиною квартири шляхом аферо-шахрайських дій; глумилась над Державним Прапором України та книжкою з текстом Державного Гімну України; у його відсутності проникла до квартири та зробила шкоду, яка призвела до затоплення сусідської квартири, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби.

Зобов'язано ОСОБА_6 у найближчому номері газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» після набранням рішенням суду законної сили повідомити, що є недостовірною інформація, поширена в газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1»:

- у номері НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_3», відповідно до якої ОСОБА_4 намагалась встановити не процесуальні стосунки з суддею;

- у номері НОМЕР_2 за ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_7", відповідно до якої ОСОБА_4 здійснила щодо нього розбійні дії та вчинила наругу над Державним Прапором України, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби;

- у номері НОМЕР_3 за ІНФОРМАЦІЯ_5 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» відповідно до якої ОСОБА_4 вчинила щодо нього розбійні дії та заволоділа його відеореєстратором та диктофоном і заблокувала двері його кімнати, а також у статті «ІНФОРМАЦІЯ_9», відповідно до якої ОСОБА_4 заволоділа частиною квартири шляхом аферо-шахрайських дій; глумилась над Державним Прапором України та книжкою з текстом Державного Гімну України; у його відсутності проникла до квартири та зробила шкоду, яка призвела до затоплення сусідської квартири, а також перешкоджала діяльності працівників Державної виконавчої служби.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 15 000 грн моральної шкоди та 2 737 грн судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що інформація, поширена відповідачем щодо позивача в НОМЕР_1, 5 і 8 газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 2015 рік є недостовірною і такою, що порушує право позивача на повагу та гідність, та покладено на відповідача обов'язок щодо її спростування, а також суд зробив висновок про наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 січня 2017 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 квітня 2016 року змінено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 000 грн моральної шкоди та 2 192,40 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1 906,64 грн судового збору. У решті рішення залишено без змін.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції щодо визнання інформації, поширеної відповідачем у газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» за 2015 рік недостовірною та такою, що порушує право позивача на повагу та гідність. Проте, керуючись принципом розумності і справедливості, зробив висновок, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню до 3 000 грн.

У вересні 2017 року ОСОБА_5 подав касаційну скаргу у якій просив скасувати оскаржені судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

У січні 2018 року ОСОБА_4 подала заперечення на касаційну скаргу у яких просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 357/15927/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі та гідності та спростування недостовірної інформації, а також відшкодування моральної шкоди, призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель