Справа № 462/2318/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

з участю секретаря Рущак Т.О.

заявника - ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

заінтересованої особи ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4, визначити йому наступні заходи тимчасового обмеження прав та покладення на нього обов'язків, а саме: заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: м. Львів, вул. Кричевського, 32 строком на шість місяців; заборонити наближатися на відстань менше 300 м до їх місця проживання строком на шість місяців; усунути перешкоди у користуванні майном, що є її особистою приватною власністю - гаражем, зобов'язавши ОСОБА_4 повернути ключі від цих приміщень, звільнити їх та не чинити перешкод у користуванні цими приміщеннями та заборонити вести телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців. Заява обгрунтована тим, що вона з дітьми проживає у власному будинку по вул. Кричевського, 32 у м. Львові. Разом з ними проживає і її колишній чоловік ОСОБА_4, шлюб з яким розірвано рішенням суду від 05.10.2017 року. Вона з дітьми тривалий час потерпає від психологічного та фізичного насильства ОСОБА_4, який протягом останніх п'яти років часто влаштовує скандали, сварки, ображав та принижував її, неодноразово наносив побої в присутності малолітнього сина. Вона неодноразово з приводу неправомірних дій ОСОБА_4 зверталась в правоохоронні органи, однак вжиті заходи не дали жодного результату. Крім того, Залізничним ВП здійснюється досудове розслідування по справі про нанесення їй ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень. У заявниці виникли побоювання за своє життя та життя неповнолітніх дітей, тому на підставі положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просить встановити обмежувальний припис відносно заінтересованої особи, оскільки у інший спосіб запобігти застосуванню до неї насильства неможливо.

В судовому засіданні заявниця підтримала подану заяву, посилаючись на те, що тривале застосування заходів психологічного насильства впливає не тільки на її психологічний стан, а і на стан дітей, поведінка ОСОБА_4 стає ще агресивнішою і жорстокішою, вона побоюється за своє життя і життя дітей. Просить заяву задовольнити, оскільки у інший спосіб уникнути даного впливу неможливо.

Представник заявниці ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала заяву про видачу обмежувального припису та доповнила, що її довірителька надала суду належні докази, що перевірками, проведеними працівниками поліції за її неодноразовими зверненнями було встановлено, що факти, наведені у її заявах знайшли своє підтвердження та з ОСОБА_4 було проведено профілактичні бесіди, зокрема, це вбачається із відповідей від 01.03.2018 р. та висновку від 02.02.2018 р. При цьому зазначає, ОСОБА_4 вчиняє насильство щодо заявниці у різних формах, зокрема неодноразово підсипав невідомі речовини у продукти харчування, що спричиняло симптоми отруєння, внаслідок чого вона зверталася за медичною допомогою. Разом з тим ОСОБА_4 проводить негласні відеозйомки та аудіо записи приватних розмов її довірительки, без її згоди, що є також формою психологічного насильства та засобу психологічного тиску на неї, з метою контролю її особистого життя та порушення її права вільно на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері приватного життя. Такі дії ОСОБА_4 спричиняють у заявниці емоційну невпевненість та відчуття беззахисності перед агресією та тиском ОСОБА_4 Також ОСОБА_4 вчиняє насильство щодо її довірительки в присутності малолітніх дітей, які живуть в умовах психологічного тиску, образ та погроз зі сторони батька, у зв?язку з чим вона зверталася за медичною допомогою з приводу тривожності та розладу сну у малолітньої дочки, що підтверджено записами у медичній картці дитини. Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_4, що всі кримінальні провадження по факту нанесення тілесних ушкоджень заявниці закриті та спростовуються відповіддю Залізничного ВП від 04.05.2018 р. Крім цього ОСОБА_4 часто по кілька днів або тижнів не ночує в будинку ОСОБА_2, що спростовує його заперечення про те, що вказаний будинок є його єдиним місцем проживання. Просить задовольнити заяву і видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, вважає що усі звернення заявниці є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження в подальшому та не відповідають дійсності. Зазначив, що причиною усіх заяв ОСОБА_7 є те, що він в березні 2016 року звернувся до суду із позовом про визнання рекунструйованої частини будинку спільною сумісною власністю та визнання за ним права власності. Після цього заявниця почала звертатися, як в суди так і в правоохоронні органи із безпідставними заявами. Зазначив, що будинок № 32 по вул. Кричевського у м. Львові є його єдиним місцем проживання, у випадку видачі обмежувального припису, від буде позбавлений житла. По зверненнях ОСОБА_7 в правоохоронні органи факти не знайшли свого підтвердження, йому не оголошено жодної підозри. З усіх звернень ОСОБА_7 дійсно наявні матеріали ЖЕО, в яких вказано про те, що як з ним так і з ОСОБА_7 проведено профілактичні бесіди, однак будь-яких доказів, що ним вчинялося домашнє насильство відносно заявниці в матеріалах ЖЕО немає. Окрім того, немає підтвердження того, що йому виносилися офіційні попередження чи наявні судові рішення про визнання його винуватості. Щодо протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, то Залізничний районний суд м. Львова закрив провадження у вказаній справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Також заявниця зверталася з приводу домашнього насильства в орган опіки та піклування, проте з відповіді вбачається, що між сторонами існує спір майнового характеру і жодного документального підтвердження щодо насильства в сім'ї заявником не подано. При цьому заявив, що він також звертався в правоохоронні органи з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, яка постійно провокує конфлікти. 23.04.2018 р. судом було постановлено ухвалу про призначення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи на предмет встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у нього, нанесених колишньою тещею ОСОБА_8 Доповнив, що з 1998 року працює лікарем ортопедом-травматологом комунальної 4-тої міської поліклініки м. Львова і йому надано виключно позитивну характеристику з місця роботи. В задоволенні заяви просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які дали показання, що між заявницею та ОСОБА_4 склалися неприязні відносини, останній ображає заявницю, висловлюється нецензурно, чинить психологічний тиск в присутності малолітніх дітей, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, при цьому, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 жовтня 2017 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 травня 2017 року змінено.

В шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки виданої ЛКП «Сигнівка» від 19.04.2018 року вбачається, що у будинку № 32 по вул. Кричевського у м. Львові зареєстровані шестеро осіб: власник заявниця ОСОБА_2 її колишній чоловік ОСОБА_4, діти ОСОБА_6 ОСОБА_6 та батьки заявниці ОСОБА_12 і ОСОБА_8

Судом встановлено, що впродовж 2015-2018 років ОСОБА_7 неодноразово зверталася у Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області щодо неправомірних дій чоловіка ОСОБА_4 (ЖЕО №10995 від 11.09.2015 року, ЖЕО №8209 від 05.04.2016 року, ЖЕО №8266 від 06.04.206 року, ЖЕО №8158, ЖЕО №8189, ЖЕО № 8218 від 05.04.2016 року, ЖЕО №8266 від 06.04.2016 року ЖЕО №9180 від 14.04.2016 року, ЖЕО №9920 від 21.04.2016 року, ЖЕО №13721 від 02.06.2016 року, ЖЕО №17088 від 05.07.2016 року, ЖЕО №18287 від 16.07.2017 року, ЖЕО №19343 від 26.07.2016 року, ЖЕО №23323 від 04.09.2016 року, ЖЕО №24219 від 13.09.2016 року, ЖЕО №27907 від 21.10.2016 року, ЖЕО №27916 від 21.10.2016 року, ЖЕО №28335 від 26.10.2016 року, ЖЕО №28380 від 27.10.2016 року, ЖЕО №28396 від 27.10.2016 року, ЖЕО №2657 від 02.02.2017 року, ЖЕО №4158 від 18.02.2017 року; ЖЕО №17222 від 04.07.2017 року; ЖЕО №18686 від 21.07.2017 року; ЖЕО №1679 від 21.01.2018 року; ЖЕО №6656 від 20.03.2018 року).

В судовому засіданні досліджено витребувані у Залізничному відділі поліції ГУ НП у Львівській області матеріали справ та встановлено, що за результатами перевірок виносились висновки, та проводилась профілактична бесіда про недопустимість вчинення насильства в сім'ї у майбутньому. Матеріали перевірок за зверненнями ОСОБА_7 зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Залізничного ВП ГУНП та знаходяться в архіві.

Крім того, висновками експерта № 678 від 08.04.2016 року та №1877 від 21.09.2016 року підтверджується, що у ОСОБА_7 були виявлені легкі тілесні ушкодження (а.с. 39,40).

Згідно довідки про результати проведення перевірки за зверненням ОСОБА_2 від 20.03.2018 року (ЄО №6656 від 20.03.2018 року) встановлено, що у діях ОСОБА_4 присутні ознаки адміністративного правопорушення, надано відповідь заявнику від 12.04.2018 року та повідомлено, що за результатами проведеної перевірки відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України та направлено до Залізничного районного суду м. Львова для розгляду по суті (а.с. 44, 45). Як зазначила заявниця, згідно постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2018 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - провадженням закрито у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Дана постанова буде оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно відповіді слідчого СВ Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 04.05.2018 р. триває досудове розслідування по кримінальних провадженнях № 0001155 від 07.04.2016 р., № 0001785 від 21.05.2016 р. та № 0003400 від 29.09.2016 р.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 27.10.2016 р., 05.11.2016 р.(матеріали ЖЕО № 28380) звертався до правоохоронного органу з приводу сімейного конфлікту та в провадженні Залізничного районного суду м. Львова є ряд цивільних справ про захист майнових інтересів сторін.

Відповідно до характеритиски, виданої головним лікарем комунальної 4 поліклініки м. Львова від 23.08.2017 р. ОСОБА_4 з 19.05.1998 р. по тепершіній час працює на посаді лікаря ортопеда-травматолога травматолого-хірургічного відділення, за час роботи проявив себе дисциплінованим, виконавчим працівником, заходи дисциплінарного стягнення не застосовувалися (а.с.91).

У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя.

Як регламентовано ст.16 зазначеного закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб.

Частинами 3, 4 статті 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, приймаючи до уваги, що стороною заявника не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо ОСОБА_2, відсутні судові рішення про визнання винуватим ОСОБА_4 у вчиненні вищенаведених дій, тому суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявниці та її дітей.

Ствердження заявника про те, що ОСОБА_4 чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Крім того, щодо вимоги заявниці про усунення перешкод у користуванні майном, що є її особистою приватною власністю гаражем, а саме, зобов'язання ОСОБА_4 повернути ключі від цих приміщень, звільнити їх та не чинити перешкод у користуванні цими приміщеннями, то заявниця не позбавлена права звернутись до суду з таким позовом.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,10, 12-13, 76-80, 81, 141, 263-265, 350-1-350-8 ЦПК України, ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз