Єдиний унікальний номер 243/4679/18 Номер провадження 22-ц/804/371/18
У Х В А Л А

05 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Будулуци М.С., Канурної О.Д.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представників відповідача Луньова В.О., Усенко В.Ж.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 243/4679/18 за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року у складі судді Мінаєва І.М., -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" (далі - ПрАТ "Концерн Стирол") про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначав, що працював у ПрАТ "Концерн Стирол" монтажником технологічного обладнання. 29 вересня 2017 року був звільнений у зв'язку із закінченням строку дії договору на підставі частини 2 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що у день звільнення відповідач розрахунок з ним не провів, що заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по день звільнення складала 26 579,12 грн. і до теперішнього часу не погашена, просив стягнути зазначену заборгованість з відповідача на його користь (а.с. 1-2 т. 1).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. З ПрАТ "Концерн Стирол" на користь ОСОБА_3 стягнута заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по 29 вересня 2017 року у сумі 24 870,12 грн., а саме: за січень 2017 року - 2 389,88 грн., за лютий 2017 року - 3 689,92 грн., за березень 2017 року - 2 035,99 грн., за квітень 2017 року - 3 220,18 грн., за травень 2017 року - 2 648,33 грн., за червень 2017 року - 2 583,35 грн., за липень 2017 року - 2 729,58 грн., за серпень 2017 року - 2 843,31 грн., за вересень 2017 року - 2 729,58 грн., з яких підлягають утриманню податки і обов'язкові платежі. Стягнуто з ПрАТ "Концерн Стирол" на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні ОСОБА_3 відповідач остаточний розрахунок з ним не провів, що підтверджується наявністю відомостей про заробіток ОСОБА_3 за спірний період в органах Пенсійного фонду України та несплатою відповідачем страхових внесків за ОСОБА_3 у цей період. Доводи відповідача щодо того, що позивач у спірний період фактично не працював, спростовуються наданими позивачем відомостями персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України щодо нарахування відповідачем ОСОБА_3 заробітної плати та випискою з банківського рахунку ОСОБА_3, з якої вбачається, що за період з 01.01.2017 року позивачу була виплачена заробітна плата за грудень 2016 року та частково за січень 2017 року. Форс-мажорні обставини, які підтверджені Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року, не звільняють роботодавця від обов'язку виплатити нараховану працівнику заробітну плату (а.с. 151 - 154 т. 1).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПрАТ "Концерн Стирол" в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при частковому задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт невиконання позивачем трудових обов'язків у спірний період. Однак судом не взято до уваги, що, зважаючи на місцезнаходження відповідача (м. Горлівка Донецької області) та дію надзвичайних та непередбачених обставин (масові заворушення і заколоти, які супроводжувалися захватом адміністративних та приватних будівель, збройними сутичками, що призвели до загрози загибелі мирного населення та загальної дестабілізації ситуації, внаслідок чого було розпочато антитерористичну операцію) відповідачем було прийнято рішення про повну зупинку виробництва (наказ № 1341/1 від 15.04.2014 року). Відповідачем до суду першої інстанції надано витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000891 від 15.05.2018 року щодо кримінального провадження, відкритого за фактом захоплення ПрАТ "Концерн Стирол" невстановленими озброєними особами, згідно якого ПрАТ "Концерн Стирол" фактично не могло вести господарську та виробничу діяльність вже з червня 2014 року, що спростовує доводи позивача щодо виконання ним трудових обов'язків у спірний період. Отже, вказаними обставинами та доказами, якими їх доведено, підтверджується неможливість виконання позивачем своїх трудових обов'язків, фактичне виконання яких в розумінні положення ст. 94 КЗпП України є підставою для виплати позивачу заробітної плати. Факти виплати відповідачем грошових коштів позивачу за попередній період, які мали компенсаторний характер внаслідок простою підприємства, не можуть свідчити про виконання відповідачем своїх трудових обов'язків, які б були підставою для нарахування йому заробітної плати відповідно до ст. 94 КЗпП України у спірний період. Заробітна плата виплачується працівнику за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Стягуючи з відповідача неіснуючу заборгованість по заробітній платі, суд опирався лише на один документ - довідку Пенсійного фонду України (форма ОК-5) від 20.04.2018 року за обліковою карткою № НОМЕР_1. Однак суд не врахував, що ця довідка позивачу відповідачем не видавалася; в електронному варіанті відповідач не надсилав до Пенсійного фонду з січня 2017 року по теперішній час даних про наявність у позивача у спірний період заробітної плати. Хто міг надіслати в електронному варіанті ці дані відповідачу не відомо. Він допускає, що цю інформацію могло надіслати з окупованої Горлівки, незаконно діюче на цій території сепаратистське угрупування, яке діє на території підприємства. Підпису на цьому документі уповноважених осіб відповідача немає, печатка відповідача там також відсутня.

Надана позивачем довідка Пенсійного фонду не відповідає вимогам, встановленим для довідки про заробітну плату у постанові Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням".

Отже, позивачем надано документ, який не має ніякого значення для визначення чи дійсно позивач працював у вказаний ним час та чи відповідно до вимог законодавства України йому була нарахована заробітна плата з врахуванням податків та зборів.

В порушення вимог п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд ніяким чином не мотивував та не навів розрахунків, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

На підтвердження обставин, які унеможливили виконання відповідачем своїх обов'язків перед позивачем, передбачених частиною 1 ст. 47, частиною 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України, відповідачем суду надано Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України №3799/2/21-10.2 від 28.11.2017 року. Однак суд дійшов хибного висновку про те, що дія встановлених у цьому висновку форс-мажорних обставин не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань, передбачених частиною 1 ст. 47, частиною 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України (а.с. 161-173 т. 1).

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільну справу № 243/4679/18 за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі з апеляційною скаргою відповідача ПрАТ "Концерн Стирол" на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року передано 10 жовтня 2018 року до Донецького апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 200 - 204 т. 1).

Відповідачем - ПрАТ "Концерн Стирол" копія ухвали отримана на адресу абонентської скриньки у м. Києві 24 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 228 т. 1).

Позивач ОСОБА_3 про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження від 16 жовтня 2018 року був повідомлений шляхом розміщення 18 жовтня 2018 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 209 т. 1).

23 жовтня 2018 року до апеляційного суду електронною поштою надійшли письмові пояснення позивача ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ПрАТ "Концерн Стирол", в яких позивач зазначив, що настання для відповідача обставин непереборної сили, які засвідчено висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2, звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язань у господарських відносинах. У трудових відносинах такий висновок не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку по виплаті заробітної плати (прирівняних до неї виплат). Саме така позиція викладена у правових висновках Верховного Суду України у постановах від 23.03.2016 року у справах № 6-364цс16, № 6-365цс16; від 11.05.2016 року у справі № 6-383цс16; від 25.05.2016 року у справі № 6-948цс16.

Посилаючись на те, що позивач з дати захоплення підприємства не працював, відповідач приховує ту обставину, що ПрАТ "Концерн Стирол" у 2017 році (у лютому або у березні) був виданий наказ про встановлення простою з оплатою згідно чинного законодавства. Саме цим фактом і пояснюється щомісячне нарахування позивачу заробітної плати у 2017 році, яка відображена в індивідуальних відомостях про застраховану особу персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України. Оплата простою входить до фонду оплати праці, що і пояснює ситуацію чому позивачу нараховувалася заробітна плата за час коли він фактично не працював.

Надані ним індивідуальні відомості персоніфікованого обліку про нараховану йому у спірний період заробітну плату відповідачем не спростовані, докази виплати цієї нарахованої заробітної плати не надані.

Апеляційну скаргу відповідача вважає необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін (а.с. 211-216 т. 1).

В судове засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 не з'явився; про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_3 був повідомлений шляхом розміщення 30 жовтня 2018 року на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" інформації з посиланням на веб-адресу ухвали про призначення справи до розгляду на 21 листопада 2018 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с.227 т. 1).

Позивач ОСОБА_3 апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 21 листопада 2018 року не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд розпочав розгляд справи 21 листопада 2018 року у відсутність позивача, явка якого у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Представник відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" адвокат Луньов В.О., який діє на підставі довіреності юридичної особи від 25.06.2018 року № 158-1/06-18 (а.с. 50 т. 2), у судовому засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що ніякого наказу про простій підприємство у 2017 році не видавало, що рішення про повну зупинку виробництва було прийнято ще згідно наказу № 1341/1 від 15.04.2014 року. У зв'язку із захопленням підприємства та зупинкою виробництва позивач не міг фактично виконувати свої трудові обов'язки у період з січня 2017 року по 29 вересня 2017 року, а тому підстави для нарахування йому у цей період заробітної плати відсутні.

21 листопада 2018 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 05 грудня 2018 року у зв'язку із клопотанням представника відповідача про надання доказів про підстави нарахування позивачу "грошових виплат" за період після зупинки виробництва у квітні 2014 року до січня 2017 року та підстави для припинення таких нарахування, починаючи з лютого 2017 року, результатів інвентаризації фактично відпрацьованого позивачем ОСОБА_3 часу в період з 01 січня 2017 року по 29 вересня 2017 року.

Позивач ОСОБА_3 усудове засідання 05 грудня 2018 року не з'явився; про дату, час та місце розгляду справи 05 грудня 2018 року позивач повідомлений шляхом розміщення 21 листопада 2018 року на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" повідомлення про дату, час і місце судового засідання (а.с. 66 т. 2) та додатково шляхом надіслання судової повістки-повідомлення на зазначену позивачем у заявці про отримання процесуальних документів в електронному вигляді електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12 т. 1, а.с. 67 т. 2).

Позивач ОСОБА_3 апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 05 грудня 2018 року не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

У судовому засіданні 05 грудня 2018 року представник відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" адвокат Луньов В.О. надав результати інвентаризації ПрАТ "Концерн Стирол" фактично відпрацьованого позивачем ОСОБА_3 часу в період з 01 січня 2017 року по 29 вересня 2017 року, згідно яких в зазначений період позивач фактично не працював. Пояснив, що за результатами інвентаризації ПрАТ "Концерн Стирол" внесено зміни до персоніфікованих даних позивача та згідно форми ОК-7 Пенсійного фонду України від 03 жовтня 2018 року в період з лютого по серпень 2017 року відомості про нараховану позивачу заробітну плату відсутні; у вересні 2017 року сума заробітку складає "- 2 729,58 грн.", що є технічною помилкою Пенсійного фонду України.

Представник відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" - член правління Усенко В.Ж., який діє відповідно до статуту підприємства, також пояснив, що позивач ОСОБА_3 у спірний період з 01 січня 2017 року по 29 вересня 2017 року фактично не працював, оскільки виробництво зупинено ще в червні 2014 року. Незважаючи на те, що з червня 2014 року підприємство фактично не працювало, до січня 2017 року працівникам підприємства сплачувалася заробітна плата. 01 березня 2017 року всі підприємства, які розташовані на території, яка не контролюється органами державної влади України, терористичними угрупуваннями були "націоналізовані", є відомості, що працівники ПрАТ "Концерн Стирол" перейшли на роботу на ці новоутворені терористичними угрупуваннями підприємства. Вважає, що у разі нарахування працівникам після "націоналізації" підприємства заробітної плати це буде кваліфіковано як незаконне фінансування тероризму, у зв'язку з чим нарахування та виплату заробітної плати працівникам ПрАТ "Концерн Стирол" з лютого 2017 року припинено.

Під час розгляду справи апеляційним судом, виходячи з доводів апеляційної скарги відповідача та письмового відзиву позивача на апеляційну скаргу, встановлено, що апеляційному суду необхідно вирішити питання про правильне застосування судом першої інстанції норм ст. 94 КЗпП України та відповідно ст. 1 Закону України "Про оплату праці" та зробити висновок чи має працівник право на заробітну плату у разі неможливості виконання ним трудових обов'язків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції, а якщо так, то на підставі яких норм права.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 61-4439св 18) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду - постанові Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 826/584/16, згідно якої у разі невиконання працівником трудових обов'язки не з вини останнього, не оформлення підприємством у встановленому порядку простою чи відпустки без збереження заробітної плати працівнику підлягає виплаті заробітна плата в повному обсязі. Враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил), правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Верховному Суду необхідно вирішити, зокрема, питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України "Про оплату праці", статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки", зокрема, шляхом роз'яснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обов'язків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції об'єднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2018 року у справі №582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18) справа за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року. прийнята до розгляду.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Представники відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" Луньов В.О., Усенко В.Ж. проти зупинення провадження у справі заперечують.

Враховуючи, що у цивільній справі № 243/4679/18, що перебуває в провадженні Донецького апеляційного суду, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем - ПрАТ "Концерн Стирол" щодо оплати праці в період з січня 2017 року по 29 вересня 2017 року після припинення діяльності ПрАТ "Концерн Стирол" на території проведення антитерористичної операції, є подібними з правовідносинами у справі № 582/1001/15-ц, яка переглядається у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі № 243/4679/18.

Керуючись пунктом 10 частини 1 ст. 252, пунктом 14 частини 1 ст. 253, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 243/4679/18 за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2018 року за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: М.С. Будулуца

О.Д. Канурна

Повне судове рішення складено 06 грудня 2018 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха