22-ц/775/583/2018(м)
Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 265/3431/18

Номер провадження 22-ц/775/583/2018(м)

14 серпня 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

сторони:

заявник ОСОБА_2

боржник - ОСОБА_3

розглянув у спрощеному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року, у складі судді Мельник І.Г., повний текст ухвали складено 27 червня 2018 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу (справа №265/3431/18 провадження № 2-н/265/126/18) виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_4, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню. При цьому, посилався, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 квітня 2016 року, ОСОБА_2 зобов'язано передати сина йому та визначено його місце проживання з ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_2 не надано будь-яких належних доказів спільного її проживання з дитиною,відповідно до ст. 173 ЦПК України та статті 432 ЦПК України, вважає, що наявні підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 про визнання судового наказу, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 11 травня 2018 року за заявою ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє представник за довіреністю ОСОБА_4, про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, таким, що не підлягає виконанню, повернуто без розгляду. Роз'яснено заявнику, що в даному випадку він має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не зважив на правові підстави, з яких він звернувся до суду, а саме- із заявою про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, та не дав оцінку можливості застосування до правовідносин, що склались, ст. 173 та 432 ЦПК України. У свою чергу, він звернувся до суду саме в порядку вирішення процесуального питання, пов'язаного з виконанням судового рішення у цивільній справі, та суд його по суті не вирішив.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Сторони своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п.6 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, дана справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 травня 2018 року Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області видав судовий наказ та стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.30)

11 травня 2018 року копію судового наказу направлено сторонам. (а.с.31)

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України.

За змістом ч.3 ст.431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом.

У червні 2018 року ОСОБА_3, посилаючись на ст. 173, 432 ЦПК України, звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За наслідками розгляду заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, судом першої інстанції постановлено ухвалу про повернення заяви ОСОБА_3 без розгляду.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви ОСОБА_3 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявником вибрано невірний спосіб захисту свого права та інтересу з тих підстав, що цивільним процесуальним законодавством України не передбачено порядку розгляду заяви про визнання (скасування) судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, а тому дану заяву слід повернути заявнику без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 185 ЦПК України законодавець визначив перелік підстав для повернення заяви , до яких невірно визначений спосіб захисту права заявником, не відноситься.

Крім того, положеннями ст.257 ЦПК України передбачені певні підстави залишення позову( заяви) без розгляду, до яких невірно визначений спосіб захисту права заявником, також не відноситься.

Отже, підстави повернення заяви, визначені судом, не підпадають під умови ані ст. 257 ЦПК України - залишення заяви без розгляду, ані частини 3 та 4 статті 185 ЦПК - повернення заяви.

У свою чергу, суд не звернув уваги, що ОСОБА_3 заявлені правові підстави для задоволення його вимог,визначені статтями ст. 173 та 432 ЦПК України, та суд не перевірив їх на обґрунтованість.

За таких обставин, судове рішення, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Кочегарова Л.М.

Пономарьова О.М.