Справа №173/2323/18
Провадження №2-о/173/124/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

За участю: представника заявника ОСОБА_1М

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2018 року до суду звернулася заявник ОСОБА_2, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному судовому засіданні без виклику сторін на 26.11 2018 року.

Учасникам розгляду справи роз'яснені права та обов'язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

26.11.2018 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених вимог заявник просить встановити факт, проживання однією сім'єю із померлим 29.01.2018 року ОСОБА_3 не менше 5-ти років до відкриття спадщини в с. Мишурин Ріг по вул.Першотравнева, 23 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на наступне: в період з 22 жовтня 1977 року по 21.02.2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. 21.02.2006 року шлюб між ними був розірваний.

Після розірвання шлюбу із ОСОБА_3, вони фактично продовжили спільне проживання як чоловік та дружина, але повторно шлюб не реєстрували. Вони спільно проживали у належному ОСОБА_3, будинку по вул. Першотравнева, 23 с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

29.01.2018 року ОСОБА_3П,. помер. Після смерті ОСОБА_3П,. відкрилась спадщина.

Вона вважає себе спадкоємцем четвертої черги так як фактично проживала з покійним однією сім'єю більше 5-ти років, а саме 12 років після офіційного розірвання шлюбу. Вони вели спільне господарство. Допомагали одне одному та доглядали одне за одним. Даний факт їй необхідно встановити для отримання спадщини, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала за підставами, викладеними в заяві. Також пояснила, що вона є донькою заявниці. Її мати протягом тривалого часу перебувала в шлюбі із ОСОБА_3 Потім вона переїхала жити до с. Мишурин Ріг, у неї були маленькі діти, і мати ходила до неї та доглядала дітей так їй потрібно було працювати. ОСОБА_3, це обурило. Крім того його племінниця, яка претендувала на спадщину, підбила його на розірвання шлюбу. І ОСОБА_3, подав заяву про розірвання шлюбу з її матір'ю. Але через незначний період часу ОСОБА_3П,. зрозумів, що він вчинив неправильно. Прийшов до її матері та попросив пробачення і вони продовжили проживати разом. Племінниця його померла. На даний час помер і ОСОБА_3, тому встановлення даного факту потрібно її матері для отримання спадщини.

Заінтересованою особою подана заява про розгляд справи у в відсутність її представника. Будь-яких заперечень з приводу заявлених вимог не надано.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову (заяви) є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом (заяви), права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених чи невизнаних прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи. свідків, з'ясувавши зміст заявленої вимоги, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачано, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як передбачено п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31 березня 1995 року № 5 з наступними змінами.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не встановлено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений документ який посвідчує факт, що має юридичне значення.

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право

Судом встановлено, що заявниця в період з 22 жовтня 1977 року по 21.02.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. 21.02.2006 року шлюб між ними був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

29.01.2018 року ОСОБА_3П,. помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_3П,. відкрилась спадщина.

Заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про отримання спадщини, але постановою від 06.08.2018 року заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як шлюб між заявницею та померлим розірвано.

Факт проживання заявниці однією сім'єю після розірвання шлюбу з ОСОБА_3П,. підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4, та ОСОБА_5, які в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству із заявницею . Їм відомо, що заявниця та ОСОБА_3П,. перебували у шлюбі значний період часу. Потім ОСОБА_3П,. розірвав шлюб із заявницею. Так як йому не сподобалось, що заявниця ходила няньчила дітей своєї доньки. І до цього рішення його підбила ще й племінниця. Але після того як шлюб був розірваний, ОСОБА_3, зрозумів, що він поступив неправильно, та через декілька місяців помирився із заявницею. І вони знову почали жити разом та вже разом няньчили діток доньки заявниці. Заявниця повернулась жити до чоловіка. Разом вони вели домашнє господарство та проживали.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності з обраним заявником способом захисту порушених прав, вважає за можливе задовольнити вимоги в частині встановлення факту спільного проживання заявниці та ОСОБА_3П,. протягом не менше 5-ти років до його смерті.

Так як даний факт підтверджується представником заявниці. Надані представником заявниці пояснення повністю підтверджені показаннями свідків.

Згідно оглянутої в судовому засіданні спадкової справи встановлено. що крім заявниці інші особи із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3П,. до нотаріальної контори не звертались.

Встановлення факту спільного проживання потрібно заявниці для отримання спадщини, тобто має наслідком виникнення правовідносин, повязаних із спадкуванням.

В іншому порядку встановити даний факт заявниця не має можливості.

Так як інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3, немає, тому встановлення даного факту не пов'язується із вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн., 40 коп., заявнику не відшкодовуються та покладаються на заявника.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 293-294, 315-316 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Вимоги за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Мишуринрізька сільська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: вул. Рябчія. 54 с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померлим 29 січня 2018 року, не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2007 року по 29 січня 2018 року, за адресою: вул. Першотравнева, 23 с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352 грн. 40 коп., покласти на заявника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: вул. Рябчія. 54 с. Мишурин Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення складений 06.12.2018 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 06.12.2018 року

Оприлюднене 06.12.2018 року

ОСОБА_5 набрання законної сили 09.01.2019 року