_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/385/18
УХВАЛА

07.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Кирикової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій позивач просить суд витребувати у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння грошові кошти в сумі 27955800 гривень на користь ОСОБА_1.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Разом із предявленим позовом до суду позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майна належне відповідачеві, а саме:

- нежитлове приміщення, загальною площею 304,6 кв.м, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Довженка буд.6-А, приміщення 101;

- нежитлове приміщення №500, загальною площею 192,4 кв.м, розташоване за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд.85;

- нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 129,4 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська буд.85;

- нежитлове приміщення 1-го поверху, загальною площею 151,4 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська буд.68;

- чотирьох кімнатну квартиру, загальною площею 200,1 кв.м, житловою площею 115,7 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок, загальною площею 103,4 кв.м, житловою площею 71,8 кв.м. та земельну ділянку, площею 1566 кв.м, за адресою: Одеська область, м. Одеса, Французький бульвар 10;

- земельну ділянку, площею 0,0170 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/2, кадастровий номер: :01:003:2895;

- земельну ділянку, площею 0,0225 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т.Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/5, кадастровий номер: :01:003:2898;

- земельну ділянку, площею 0,0170 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/8, кадастровий номер: :01:003:2901;

- земельну ділянку, площею 0,0225 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/11, кадастровий номер: :01:003:2904;

- земельну ділянку, площею 0,0170 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/14, кадастровий номер: :01:003:2907;

- земельну ділянку, площею 0,0240 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/16, кадастровий номер: :01:003:2909;

- земельну ділянку, площею 0,0240 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/18, кадастровий номер: :01:003:2911;

- земельну ділянку, площею 0,0240 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/21, кадастровий номер: :01:003:2914;

- земельну ділянку, площею 0,0240 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/23, кадастровий номер: :01:003:2916;

- земельну ділянку, площею 0,0240 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/25, кадастровий номер: :01:003:2918;

- земельну ділянку, площею 0,0480 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/26, кадастровий номер: :01:003:2919;

- земельну ділянку, площею 0,0049 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/34, кадастровий номер: :01:003:2927;

- земельну ділянку, площею 0,0045 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/36, кадастровий номер: :01:003:2929;

- земельну ділянку, площею 0,0041 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/38, кадастровий номер: :01:003:2931;

- земельну ділянку, площею 0,0563 га, за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.м.т. Таїрове, масив 22, земельна ділянка 11/41, кадастровий номер: :01:003:2934;

- обєкт інвестування - квартиру №1, загальною кількістю вимірюваних одиниць 90,7 кв.м, розташована на 2 поверсі в секції 1,"кількість кімнат-2, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Пироговська 2, ріг Італійський бульвар, 1;

- на грошові кошти, що належать ОСОБА_2, які містяться на рахунках АКІБ «УкрСиббанк»;

- на основні засоби підприємства, нерухоме майно та корпоративні права: приватного підприємства «Інвестиційна компанія «Наві» ().

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2018 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання по справі з повідомленням учасників справи, а також призначено розгляд заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, в судовому засіданні на 07 грудня 2018 року о 12 годині 30 хвилин, з викликом сторін по справі.

В судовому засіданні 07 грудня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 уточнила заяву про забезпечення позову та просить суд вжити заходи забезпечення позову лише шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі 1000000 доларів США, які зберігаються на рахунках відповідача ОСОБА_2, відкритих в АКІБ «УкрСиббанк».

Представник позивача в обґрунтування вказаної заяви посилалась на те, що заявлена сума до стягнення є занадто великою, яка була передана позивачем відповідачеві, та не цей час безпідставно перебуває у відповідача, у звязку з чим позивач вважає, що відповідач має можливість на власний розсуд розпорядитись грошовими коштами в сумі 1000000 доларів США, а тому з метою забезпечення виконання можливого рішення суду, представник вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову.

Між іншим представник позивача в судовому засіданні підтвердила, що в неї на цей час відсутні докази щодо відкритих рахунків а АКІБ «УкрСиббанк» на імя ОСОБА_2, на яких зберігаються вказані грошові кошти заявлені до стягнення.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаної заяви, вважала її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши вказану заяву, позовну заяву і додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1, 3, 4 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд в судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частинами 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позову, позивач ставить питання про витребування у ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння грошові кошти в сумі 27955800 гривень на користь ОСОБА_1, які в свою чергу були передані останнім відповідачеві на відповідальне зберігання на підставі розписки від 23 липня 2013 року, складеною особисто ОСОБА_2

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Однак, посилання позивача на ту обставину, що в разі невжиття заходів забезпечення позову буде унеможливлено виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача заявленого до стягнення розміру грошових коштів нічим не підтверджено.

Таким чином, заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

При цьому представником позивача до суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що в АКІБ «УкрСиббанк» відкриті будь-які рахунки на імя ОСОБА_2, на яких зберігаються грошові кошти.

Між іншим суд зазначає, що накладення арешту на не встановлені рахунки відповідача, не є співмірним заходом забезпечення позову, оскільки до суду не надано доказів, в яких сумах зберігаються грошові кошти, у разі доведеності відкритих рахунків на імя відповідача.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Також позивачем не надано доказів того, що відповідач по справі вчиняє дії, спрямовані на утруднення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, з підстав її недоведеності та необґрунтованості.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, яка була уточнена представником в судовому засіданні 07 грудня 2018 року, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 07 грудня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.