ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1675/17

Головуючий у першій інстанції - Чурупченко М. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/227/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

прізвище судді: Чурупченко М. І.; час і місце ухвалення рішення: 08 год. 09 хв.; м. Корюківка,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати за нею, як співзабудовника, право на 3/4 частини збудованого нею у шлюбі з ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію, житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею - 81,3 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, від якого мають дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу 23.05.2003 року учасники справи за спільні кошти придбали будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, де вони на даний час проживають. Будинок був придбаний шляхом укладання нотаріально посвідченого договору дарування між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, та складав 11,4 кв.м. жилої площі, 31,20 кв.м. загальної площі. У 2009 року учасниками справи було здійснене будівництво прибудови до набутого за спільні кошти будинку, зокрема, веранди площею 8,2 кв.м., житлової кімнати - 24,4 кв.м., кухні - 12,4 кв.м., санвузла - 6,5кв.м. Загальна площа прибудови становила 51,5 кв.м. Після будівництва загальна площа будинку суттєво збільшилась та станом на 2017 рік становить 81,3 кв.м. Переобладнений будинок в експлуатацію не введений, право власності на нього не зареєстроване. Позивач просить при вирішенні спору відступити від засад рівності часток подружжя та збільшити на підставі ч.3 ст.70 СК України частку майна дружини тому, що з нею проживають діти, а розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2, як співзабудовника, право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі з ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію житлового будинку, літ. «А-1, А-1-1», по АДРЕСА_3, загальною площею - 81,3 кв.м. та житловою 47,2 кв.м.

Вірішено питання про відшкодування судових витрат.

Всього стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 6776 грн. 84 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, при вирішенні даного спору врахувати подароване йому майно, яке є його особистою власністю, відмовивши позивачу у задоволенні її позову, стягнути з позивача на його користь судові витрати, пов'язані з апеляційним розглядом, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи і належним чином не обґрунтовані, наявні у справі докази оцінені з порушенням вимог ст.89 ЦПК України.

За доводами апеляційної скарги, відповідно до договору дарування від 23 травня 2003 року житловий будинок АДРЕСА_4 є особистою приватною власністю ОСОБА_3 у тих розмірах, у яких він існував на час дарування (31,20 кв.м. загальна площа, 11,4 кв.м. житлова площа). На думку скаржника, частка позивача в спірному житловому будинку має становити 3/10 частини, а відповідача з урахуванням подарованого йому житловому будинку - 7/10 частини. Районний суд не врахував, що у період шлюбу основою для самочинної прибудови став подарований ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями, а тому суд помилково визнав за позивачем, як співзабудовником, право на його 1/2 частину. При цьому, скаржник вважає, що позивач має право або на будівельні матеріали, які використані при самовільному будівництві, або на грошову компенсацію в процесі самовільного будівництва будівельних матеріалів, але такі вимоги позивачем заявлено не було, тому у задоволенні позову слід було відмовити.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року без змін.

Заслухавши голову судового засідання, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_2, як співзабудовника, право на 1/2 частину збудованого нею у шлюбі з ОСОБА_3, але не прийнятого в експлуатацію житлового будинку, літ. «А-1, А-1-1», по АДРЕСА_3, загальною площею - 81,3 кв.м. та житловою 47,2 кв.м. з тих підстав, що спірний об'єкт незавершеного будівництва перебудовувався за час шлюбу за спільні кошти подружжя, не зберіг попередньої конфігурації попередньої подарованої будівлі, та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, будівництво його закінчено й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача, а сама позивачка позбавлена можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає їй реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним вище висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Апеляційним судом встановлено, що 05 серпня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

23 травня 2003 року на підставі договору дарування ОСОБА_6 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_5 дерев'яний, має 11,4 кв.м. жилої площі, з надвірних будівель є: Б-1- сарай дерев'яний, Б-2- сарай дощатий. Дар сторони оцінили в сумі 7121 грн.

ОСОБА_3 зареєстрував право власності на вказаний вище житловий будинок житловою площею 11,4 кв.м. та загальною площею 34,0 кв.м. 09.09.2010 року.

Відповідно до довідки Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» №200/06-17 від 27.06.2017 року, у 2009 році було здійснене будівництво прибудови до житлового будинку по АДРЕСА_6, що складалося з веранди площею - 8,2 кв.м., житлової кімнати площею - 24,4 кв.м., кухні площею 12,4 кв., санвузла площею - 6,5 кв.м. Загальна площа прибудови становила -51,5 кв.м. Житлова площа будинку після будівництва становить 47,2 м.кв. загальна площа становить 81,3 кв.м. Будівництво здійснено самочинно, без порушення будівельних норм.

Згідно висновку судової оціночно-будівельної експертизи №1193/1194/18-24, складеного 27.03.2018 року експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз вартість житлового будинку АДРЕСА_7, що був набутий у власність за договором дарування від 23.05.2003 року, після проведення будівельних робіт по переплануванню, по площі становить: 29,8 кв.м. станом на момент проведення експертизи, вартість житлового будинку А-1 становить - 157102,00 грн.; вартість житлового будинку АДРЕСА_7, загальною площею 81,3 кв.м. після проведення поліпшень, станом на момент проведення експертизи, становить: 396889,00 грн.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, або на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

За змістом норм статтей 181, 331 ЦК України новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, тому такий об'єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Об'єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об'єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2013 року у справі № 6-37цс13, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15, від 7 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16.

Зазначені висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 року у справі №127/9608/17-ц.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_8, складеного у 2017 році на ім'я ОСОБА_3, житловий будинок А-1 площею 38,1 кв.м. знаходиться на цегляному фундаменті 1949 року забудови, стіни - дерево, а відтак, саме до подарованої відповідачу будівлі було здійснено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибудову до будинку.

На підставі зазначеного, районний суд дійшов помилкового висновку, що спірний об'єкт незавершеного будівництва не зберіг попередньої конфігурації попередньо подарованої будівлі.

Враховуючи, що відповідно до договору дарування від 23 травня 2003 року ОСОБА_3 на праві особистої власності належить житловий будинок по АДРЕСА_8 житловою площею -11,4 кв.м. та те, що під час його шлюбу з позивачем було здійснено за спільні кошти подружжя прибудову до будинку, у зв'язку з чим збільшилась як житлова, так і загальна площа будинку, але у експлуатацію будинок не прийнятий, є об'єктом незавершеного будівництва і право власності на нього не оформлюється з вини відповідача, то об'єктом спільної сумісної власності подружжя є тільки те майно, яке було прибудоване ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визначаючи частку у праві спільної сумісної власності подружжя, апеляційний суд виходить з наступного : ринкова вартість спірного житлового будинку на даний час складає 396889 грн., вартість подарованого відповідачу житлового будинку складає 157102 грн.. 1/2 частина від 237 787 грн. складає 119 893 грн. 50 коп.

Відповідний розрахунок : 396889 грн. - 157102 грн.= 237 787 грн. : 2 = 119 893 грн. 50 коп.

119 893 грн. 50 коп. становить 30,21% від вартості домоволодіння.

Отже, ОСОБА_2 має право співзабудовника на 30,21 % спірного житлового будинку, літ. «А-1, А-1-1», по АДРЕСА_3, загальною площею - 81,3 кв.м. та житловою 47,2 кв.м. збудованого подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за час шлюбу та не прийнятого в експлуатацію.

Посилання ОСОБА_2 на відступлення від засад рівності часток подружжя та збільшення на підставі ч.3 ст.70 СК України частки майна дружини, тому що з нею проживають діти, а розмір аліментів, які вони отримують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування не знайшли свого підтвердження.

На виконанні Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ перебуває виконавчий лист №736/831/15 від 23.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 24 червня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно довідки Управління пенсійного забезпечення військослужбовців та деяких інших категорій громадян №0071 від 16 січня 2018 року ОСОБА_3 отримує пенсію за вислугу років.

Посилання позивача на те, що на законодавчому рівні змінився мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для застосування ч.3 ст.70 СК України

Відповідач проживав, проживає і зареєстрований разом з позивачем і дітьми за однією адресою по АДРЕСА_9, працював, проводив будівництво будинку, дбав про сім"ю.

З огляду на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що розмір аліментів недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей та їх лікування та те, що в силу ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, відсутні підстави для застосування ч.3 ст.70 СК України.

Не приймаються до уваги посилання ОСОБА_3 на те, що позивач має право або на будівельні матеріали, які використані при самовільному будівництві, або на грошову компенсацію в процесі самовільного будівництва будівельних матеріалів, оскільки право власності не оформлюється з вини відповідача і тим самим позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право, як співзабудовника, у інший спосіб.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доказам у справі, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Частинами 1, п.3 ч.2, 13 ст.88 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_2 просила визнати її право, як співзабудовника, на 3/4 частину житлового будинку, вартість якої складає 297666,75 грн. (396889 х 3 : 4). Отже, за позовні вимоги позивач мала сплатити 2976,66 грн. (297666,75 грн. х 1%). Проте ОСОБА_2 було сплачено тільки 2579,58 грн. Таким чином, недоплата судового збору становить 397,08 коп. (2976,66 грн. - 2579,58 грн.).

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково на 40,27% (задоволено на суму 119893,50 грн. від заявленої суми 297666,75 грн.), то з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 1038,79 грн. (40,27% від сплаченої позивачем суми 2579,58 грн.).

Недоплачена позивачем сума судового збору в розмірі 397,08 коп. підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволених вимог, а саме: з ОСОБА_3 на користь держави належить стягнути 159,90 грн. (397,08 грн. х 40,27% : 100%), а з ОСОБА_2 на користь держави - 237,18 грн.

Враховуючи, що в основу постанови покладений висновок судової оціночно-будівельної експертизи №1193/1194/18-24 від 27.03.2018 року і витрати на проведення даної експертизи в розмірі 6864,00 грн., сума без врахування комісії банку, яка не входить до витрат, пов'язаних з розглядом справи, були понесені ОСОБА_2, то вказані витрати пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_3 в розмірі 2764,13 грн. (6864,00 грн. х 40,27% : 100).

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 належить стягнути 2697,30 грн. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Провівши взаємозалік стягнутих судових витрат, остаточно підлягає стягненню: з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1105,62 грн. ((1038,79 грн. + 2764,13 грн.) - 2697,30 грн.). Крім того, на користь держави належить стягнути недоплачений судовий збір, а саме: з ОСОБА_2 - 237,18 грн., з ОСОБА_3 - 159,90 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_1), право співзабудовника на 30,21 % житлового будинку, літ. «А-1, А-1-1», по АДРЕСА_3, загальною площею - 81,3 кв.м. та житловою 47,2 кв.м., збудованого подружжям ОСОБА_2 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_2) за час шлюбу та не прийнятого в експлуатацію.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_1) 1105 (одна тисяча сто п'ять) грн. 62 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави 237 (двісті тридцять сім) грн. 18 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_10 РНОКПП НОМЕР_2) на користь держави 159 (сто п'ятдесят дев'ять) грн. 90 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді