Справа № 369/2198/18
Провадження № 2/369/1767/18
30.03.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
за участі секретаря Водала А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області про звільнення майна з-під арешту, -
У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті його матері ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно: 13/25 частин житлового будинку №10 по вул. Залізнична в м.Вишневе. Спадщину він прийняв та звернувся до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Але постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, так як на даний житловий будинок накладений арешт на підставі повідомлення народного суду Києво-Святошинського району від 16 липня 1968 року. Разом з тим, у встановленому на той час законодавством порядку його мати ОСОБА_2 всі борги його батька ОСОБА_3 сплатила та набула право власності на дане майно. Будь-які виконавчі провадження на даний час в ДВС не перебувають, а наявний арешт порушує його права на отримання свідоцтва про право на спадщину. Відновити свої права може лише звернувшись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.
У судове засідання позивач не зявивсь, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.
У судове засідання представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області не зявився, про день, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками наявними у справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Підставою для накладення арешту на даний будинок був вирок Київського обласного суду від 25.12.1967 року, яким батька позивача - ОСОБА_3 - було засуджено за ст. 86-1 Кримінального кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки. Міра покарання за вироком передбачала конфіскацію всього майна.
На виконання вироку Київського обласного суду від 25.12.1967 р. Народний суду Києво-Святошинського району Київської області наклав арешт на будинок ОСОБА_3, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Залізнична, 10 та направив повідомлення від 16.07.1968 року нотаріусу Першої нотаріальної контори м. Києва про дане обтяження.
Рішенням Народного суду Києво-Святошинського району Київської області у справі № 2-1590 від 03.09.1968 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Білогородського Радгоспробкоопу, Києво-Святошинського районного фінансового відділу про виключення майна із акта опису було виключено із акта опису майна ОСОБА_3 на користь позивача, ОСОБА_2, 1/2 частину будинку та інші господарські будівлі, оскільки майно, яке згідно з вироком Київського обласного суду від 25.12.1967 року підлягало конфіскації, знаходилось у спільній сумісній власності подружжя.

Після цього, на підставі рішення Народного суду Києво-Святошинського району Київської області у справі № 2-1590 від 03.09.1968 року за моєю матір'ю, ОСОБА_2, було зареєстровано право власності на ? частину цього ж домоволодіння в Бюро технічної інвентаризації 30.07.1971 року.

1/50 частина житлового будинку належить ОСОБА_2 на підставі дубліката свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого 15.04.2010 року нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву за реєстровим № 2-185 та зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації 21.05.2010 р.

Відповідно до акта судового виконавця Народного суду Києво-Святошинського району Київської області № 16/1 у-1968 року було описано домоволодіння належне засудженому ОСОБА_3 за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, м. Вишневе, вул. Залізнична, 10, яке оцінено у суму 4 000 (чотири тисячі) карбованців.

31 жовтня 1968 року ОСОБА_2 купила зазначену 1/2 частину будинку і внесла гроші у сумі 2 000 (дві тисячі) карбованців згідно квитанційної книжки судового виконавця. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що борги ОСОБА_3, були повністю сплачені.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законодавства, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що згідно 14 липня 2004 року за №64521 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 16 липня 1968 року наявний арешт на майно ОСОБА_3.

Також встановлено, що на виконанні у Києво-Святошинському районному ВДВС ГТУЮ у Київській області відсутні будь-які виконавчі провадження, за якими ОСОБА_3 є боржником, що підтверджено листом від 28 березня 2018 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на припис закону, який зобовязує державного виконавця зняти накладений в межах виконавчого провадження арешт, суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, треті особи Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити майно з-під арешту, а саме зняти арешт з житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул.Залізнична, буд.10, який належить ОСОБА_2 (померла 01 вересня 2011 року), зареєстрований 14 липня 2004 року за №64521 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н Народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 16 липня 1968 року на майно ОСОБА_3.

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.С.Пінкевич