Справа № 2-2387/11
Провадження № 2-в/185/88/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Молчанової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-2387/11 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2018 року на адресу суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 2-2387/11 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Представник заявника ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте від нього разом з позовом надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та отримавши інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви та відновлення втраченого судового провадження справи № 2-2387/11 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, в частині рішення, винесеного 27 лютого 2013 року Калінінським районним судом м. Донецька.

Відповідно до ст.488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ст.491 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження може бути подана до суду незалежно від строку зберігання судового провадження, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку предявлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Зі статті 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги : частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Статтею 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі ч.5 ст.12 ЦПК України, зберігаючи обєктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, необхідних для відновлення втраченого судового провадження, у тому числі шляхом отримання інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше предявленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень, наявне рішення Калінінського районного суду м. Донецька від 27 лютого 2013 року у справі № 2-2387/2011.

З якого вбачається, що позов було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86432 грн. 45 коп., пеню у розмірі 29873 грн. 80 коп., 1752 грн., збір по виконавчому напису, а усього 118058 грн. 25 коп., та судовий збір у прибуток держави у розмірі 1180 грн. 38 коп. У задоволенні інших позовних вимог, а також у задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 - прокурору Будьонівського району м. Донецька старшому раднику юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відмовлено.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне відновити втрачене судове провадження в частині рішення у справі № 2-2387/2011 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, рішення якого міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 402, 403, 407, 408 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження в частині рішення у справі № 2-2387/2011 за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, за результатами якого 27 лютого 2013 року Калінінським районним судом м. Донецька винесено рішення про часткове задоволення позову, згідно тексту якого: «

Справа № 2/522/220/12

2/256/32/2013 РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2013 року Калінінський районний суд м. Донецька

У складі, головуючого судді М.М.Федорчук

При секретарі А.В.Романовій

За участю прокурора прокуратури Будьонівського району м. Донецька ОСОБА_5

Представника позивача ОСОБА_6

Відповідачки ОСОБА_3

За відсутності відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Донецьку цивільну справу за позовом прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Будьонівського району м. Донецька старший радник юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом, який 30.01.2013 року уточнив( а.с.181-182) до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитом у сумі 190 199,88 грн., у тому числі 86 432 (вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять дві) 45 коп. - непогашений залишок за кредитом; 102 015 (сто дві тисячі п'ятнадцять) грн. 43 коп. - пеня за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 p.; 1 752 (одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. - сума виконавчого напису, мотивуючи позовні вимоги тим, тим, що 28 січня 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України у особі філії-Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька АТ Ощадбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № К-А-220315770, відповідно до якого Позичальник отримав кредит у сумі 123 600,00 ( сто двадцять три тисячі шістсот грн. 00 коп.), строком на 72 (сімдесят два) місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 27 січня 2014 р., за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % (сімнадцять) річних.

Банком всі зобов'язання за кредитним договором були виконані належним чином. Але з боку Позичальника наявні численні порушення кредитного договору, зокрема п.1.5., п.3.3.1., п.3.3.4. п.3.3.5. якими передбачено наступне: за користування кредитом Позичальник зобовязаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти); Позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та нарахованих процентів щомісячно; Позичальник зобовязаний точно в строки, обумовлені цим договором, погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання сплачувати штрафні санкції, передбачені цим договором. Але в порушення цих обов'язків Позичальником несвоєчасно сплачуються або не сплачуються взагалі чергові платежі.

Відповідно до п.3.2.2. кредитного договору Банк має право у разі порушення Позичальником умов договору або договору застави Транспортного засобу достроково стягнути кредит та суму нарахованих процентів, комісійних винагород та інших платежів, що підлягають сплаті.

П.3.3.6. кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобовязань по кредитному договору та договору застави Позичальник повинен на вимогу Банку достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому п.п. 2.З., 2.4. кредитного Договору відповідно до чинного законодавства України.

У якості забезпечення виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором між Банком та фізичною особою ОСОБА_3 був укладений Договір поруки № К - А 220315770/1 від 28 січня 2008 р., за умовами якого Поручитель несе солідарну відповідальність у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором.

Пунктами 3.1.5., 3.1.6. договору застави передбачено право Банку звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором.

Банк скористався зазначеним правом, у результаті чого 25 серпня 2009 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу було вчинено виконавчий напис № 6107, яким звернуто стягнення на предмет застави за договором застави, а саме, автомобіль для задоволення вимог Банку.

08.02.2010 р. за результатами виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 6107 від 25.08.2009 р. частину заборгованості Позичальника було погашено у сумі 55 316,23 (пятдесят пять тисяч триста шістнадцять грн. 23 коп.) грн. 00 коп., відповідно до проведеного аукціону з реалізації арештованого майна, який було проведено 08 лютого 2010 р.

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість у сумі 190 199,88 грн., у тому числі 86 432 (вісімдесят шість тисяч чотириста тридцять дві) 45 коп. - непогашений залишок за кредитом; 102 015 (сто дві тисячі п'ятнадцять) грн. 43 коп. - пеня за період з 01.01.2010 р. по 01.01.2013 p.; 1 752 (одна тисяча сімсот п'ятдесят дві) грн. 00 коп. - сума виконавчого напису.

Прокурор прокуратури Будьонівського району м. Донецька ОСОБА_5 в інтересах позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» за дорученням ОСОБА_6 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав , просив їх задовольнити та надав пояснення, аналогічні викладеному прокурором у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, . який перебуває у місцях позбавлення волі , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.76 ч. 6 ЦПК України, який будучи опрошений в порядку окремого доручення, позов не визнав( а.с. 142) посилаючись на те, що він 4.08.2008 року знаходиться під вартою, сам аукціон проведено не коректно, оскільки початкова стартова ціна на реалізацію значно зменшена за новий автомобіль який знаходився в ідеальному стані , з незначним пробігом, що свідчить про те, що банк сам не був зацікавлений у справедливій його оцінці та максимальному розмірі погашенні заборгованості за кредитним договором, та реалізували його без повідомлення його та дружини, очевидно переслідуючи корисливі цілі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що вона не отримувала письмової вимоги від банку про невиконання позичальником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором та до строкового повернення кредитних коштів кредитних коштів, з ОСОБА_3 як на час укладання ним кредитного договору та договору поруки, не проживала з ним та не зареєстрована за його місцем проживання, про що свідчать данні про місце її реєстрації у договорі поруки.

Справа розглянута судом на підставі наданих сторонами документів та доказів та відповідно до ст. 11 ЦПК України , в межах заявлених позовних вимог.

Вивчивши надані сторонами документи та докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається , як на підставу своїх вимог так і заперечень проти них. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст.ст. 526,527,530, 615 Цивільного Кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та інших вимог цього Кодексу, у встановлений договором строк. У разі порушення виконання зобовязання однією стороною, друга сторона має право частково або повністю відмовитися від зобовязання. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк чи інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно положень ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі ч.1 статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобовязання передбачені ст.611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, визначені ст.554 ЦК України, згідно з якою у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Із змісту ст.553 ЦК України випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Відповідно вимогам ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом встановлено, що 28 січня 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України у особі філії-Пролетарське відділення № 5404 м. Донецька АТ Ощадбанк" та фізичною особою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № К-А-220315770, відповідно до якого Позичальник отримав кредит у сумі 123 600,00 ( сто двадцять три тисячі шістсот грн. 00 коп.), строком на 72 (сімдесят два) місяці з терміном кінцевого погашення не пізніше 27 січня 2014 р., за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % (сімнадцять) річних (а.с. 4-6).

Відповідно до п.3.2.2. кредитного договору Банк має право у разі порушення Позичальником умов договору або договору застави Транспортного засобу достроково стягнути кредит та суму нарахованих процентів, комісійних винагород та інших платежів, що підлягають сплаті.

П.3.3.6. кредитного договору встановлено, що за порушення взятих на себе зобовязань по кредитному договору та договору застави Позичальник повинен на вимогу Банку достроково повернути Кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та/або штрафних санкцій в порядку, передбаченому п.п. 2.З. кредитного Договору відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору виконання Позичальником вимоги Банку щодо дострокового повернення сум кредиту , належних до сплати, процентів та інших платежів відповідно до умов договору повинно бути проведено Позичальником протягом 30 днів, з дати отримання такої вимоги банку.

Банком надано суду копію претензії від 14.08.2008 року яка направлена ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 про наявність простроченої заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та пені за прострочені платежі за кредитом станом з 28.01.2008 року по 14.08.2008 рік, та про попередження банку дострокового погашення боргу а у разі несплати заборгованості про звернення стягнення на предмет застави - автотранспортний засіб через виконавчий напис ( а.с.93-95).

В подальшому за зверненням банку, вчинено виконавчий напис № 6107 від 25.08.2009 року в якому нотаріусом пропонувалось звернути стягнення на предмет застави - автотранспортний засіб автомобіль МІЦУБІСІ, марки Лансер, 2007 року випуску, та від його реалізації слідує задовольнити вимоги банку у розмірі 145 292 грн., у тому числі несплачений залишок за кредитом 90 640 , 37 грн., заборгованість за кредитом 30 157,83 грн., заборгованість по процентам у розмірі 20 950 ,85 грн. та пеню у розмірі 3 543, 69 грн., та витрати на вчинення виконавчого напису у розмірі 1752 ,37 грн.

Однак даних коли та ким було передано вказаний предмет застави для його реалізації та де вказаний автомобіль зберігався тривалий час до проведення аукціону , який відбувся 8.02.2010 року та на підставі яких даних було встановлено його початкову ціну розмірі 64 000 грн., суду стороною позивача не надано.

Позивачем надано документи з яких вбачається що непогашена сума кредитних коштів станом на день подання позову 10.10.2011 року склала - 86432,45 грн. а також позивачем нарахована пеня у розмірі 29 873, 80 грн., розрахована за один рік до подання позову. Однак прокурором, яким заявлено позов в інтересах банку, збільшено розрахунок пені та її розмір нараховано за період з 01.01.2010 року по 01.01.2013 року та становить 102 015 коп., що значно перевищує розмір непогашеної заборгованості за тілом кредиту.

Загальними засадами цивільного законодавства, закріпленими в ст. 3 ЦК України, є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», що регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів (підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності) щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із нормами ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)...» У позовній заяві не було зазначено яких саме збитків зазнав Банк: які банк зробив, або мусить зробити витрати для відновлення свого порушеного права, які саме доходи банк міг би реально отримати, як би його право не було порушено.

Згідно з розясненнями, які містяться у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосоване до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Достовірних та переконливих доказів про те, що позивач зазнав значних збитків у звязку з несвоєчасним повернення кредитних коштів та інших платежів за кредитним договором, суду не надано, а тому з урахуванням майнового стану позичальника ОСОБА_2, погашення частини кредитних коштів за рахунок реалізації предмета застави, не зацікавленості самого банку у своєчасному зверненні стягнення на предмет застави, зволікання з поданням позову до суду про стягнення заборгованості за кредитом, затягування розгляду справи у звязку з неявкою як представника прокуратури, прокурором якої заявлено позов в інтересах банку так і представників банку, що свідчить про намагання банку збільшити розмір пені та за її збільшення значно покращити фінансове становище банку, що суд вважає істотними обставинами, які мають суттєве значення у справі, а тому суд вважає достатнім для стягнення на користь банку пені у розмірі 29 873,80 грн., яка нарахована в межах позовної даності в один рік на час звернення з позовом до суду.

Таким чином на користь банку з Позичальника ОСОБА_2 слідує стягнути залишок заборгованості за кредитним договором у розмірі 86 432 грн. 45 коп., пеню у розмірі 29 873 грн. 80 коп., 1752 грн, збір по виконавчому напису, а усього 118 058 грн. 25 коп.

Що стосується з стягнення вказаного розміру заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2В, суд приходить до висновку що заявлені до неї вимоги є небгрунтованими на не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом з наданих документів встановлено, що позов заявлено до відповідачки ОСОБА_7. Згідно наданого договору вбачається що договір поруки № К - А 220315770/1 від 28 січня 2008 р., укладено між Банком та фізичною особою ОСОБА_8 , до теперішнього часу в договорі не внесені зміни щодо уточнення фамілії поручителя з яким укладено вказаний договір.

За умовами цього договору та відповідно д Поручитель несе солідарну відповідальність у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 2.4. договору поруки № К-А-220315770/1 від 28.01.2008 року якщо при настанні строку платежу відповідно до Кредитного договору Боржником не буде сплачено платіж Кредитору, Боржник та/або Кредитор зобовязуються повідомляти поручителя про прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.5. Поручитель зобовязується протягом пяти календарних днів з моменту отримання повідомлення Кредитора або Боржника згідно з п 2.4. Договору поруки виплатити несплачену Боржником суму кредиту.

При поданні позову в позовній заяві позивачем не вказано коли на адресу поручителя, яка зазначена в договорі поруки Поручитель ОСОБА_8 ( чи ОСОБА_7) О.С. була повідомлена про несплачену боржником суми кредитних коштів та інших платежів. В судовому засіданні банком надано суду текст повідомлення на імя ОСОБА_2 про невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, однак в указаному повідомлені вказана адреса м. Донецьк, вул.. Овнатаняна 34/3, в той час як у договорі поруки № К-А-220315770/1 (а.с. 8) вказана адреса місця реєстрації та проживання останньої м. Донецьк, вул.. Северо-Кримська 2/4. ( а.с. 134)

Крім того суду не надано підтвердження що така вимога фактично була направлена та отримана поручителем ОСОБА_2 ( чи ОСОБА_8) О.С.

А тому в частині позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом слідує відмовити, оскільки право позивача вимагати від поручителя виконання зобов?язання боржника на момент подання позовної заяви до суду, не настало.

Оскільки при поданні позову прокурором в інтересах банку, останній звільнений від сплати судового збору, при задоволенні позову з відповідача у дохід держави, згідно ст. 80 ЦПК України, стягується судовий збір, у розмірі 1; від суми задоволених вимог що складає 1180 грн.38 коп. у прибуток держави.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 88 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов прокурора Будьонівського району м. Донецька старшого радника юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ « Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ « Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ « Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ « Ощадбанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 432 грн. 45 коп., пеню у розмірі 29 873 грн. 80 коп., 1752 грн, збір по виконавчому напису, а усього 118 058 грн. 25 коп.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір у прибуток держави у розмірі 1180 грн.38 коп.

У задоволенні інших позовних вимог а також у задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 - прокурору Будьонівського району м. Донецька старшому раднику юстиції ОСОБА_1 в інтересах позивача АТ « Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 1004/043 філії Донецьке обласне управління АТ « Ощадбанк»- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, а особа яка приймала участь у розгляді справи, але не була присутня при його оголошені в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: »

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. О. Головін