Справа № 361/2863/18
Провадження № 2/361/2091/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

29 листопада 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари з участю позивача ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування будинком визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №13 в будинку №61-а по вулиці Короленка в місті Бровари Київської області, з тих підстав, що вона, позивач, є власником квартири, відповідачка онука проживала з нею в її квартирі і була зареєстрованою на постійне місце проживання з дитинства, жила разом з її батьками, після смерті батька - сина позивачки, залишилась проживати з позивачкою, яка стала їй опікуном, була залишена матір'ю, в січні 2017року по досягненню 18 років відповідачка залишила квартиру, сказала. Що пішла жити до хлопця,. Віддала ключі, забрала свої речі, і більше до квартири не поверталась і не відомо її місце проживання на даний час.

Відповідач в судове засідання не явилась неодноразово, була повідомлена належним чином, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання, і крім того, оголошенням на офіційному сайті. Відповідач відзиву, доказів, заяв не подала.

Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.280 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено:

Згідно свідоцтву про право власності, виданому Виконкомом Броварської міської ради 23.10.1997р., позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки з місця проживання, довідки Броварської міської ради, - відповідачка ОСОБА_2, 10.01.1999р.н., зареєстрована в даній квартирі з 1.06.2006р.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 3.05.2018р. ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 2017 року. Акт складено депутатом і підписано сусідами.

Свідок ОСОБА_3, син позивачки, пояснив, що відповідачка є його племінницею, з дитинства проживала в квартирі позивачки, яка була опікуном, з літа 2016 року племінниця (відповідачка) пішла жити до хлопця, після чого з,явилась у квартирі на її день народження в січні 2017року з хлопцем, забрала речі, віддала ключі від вхідних дверей, і пішла з квартири, більше до квартири не приходила. І невідомо її місце проживання, перестала спілкуватись; у його, свідка, присутності позивач просила онуку залишитись жити з нею, але та відмовилась і пішла з квартири.

Свідок ОСОБА_4, сусідка, пояснила, що відповідачка є онукою позивачки, проживала в квартирі з позивачкою з дитинства, останній раз вона бачила відповідачку на її день народження в січні 2017року, після чого відповідачка, яка доводиться хрещеницею дочці свідка, забрала речі з квартири позивачки і пішла жити до хлопця, з тих пір вона відповідачку не бачила, і та до квартири не поверталась; перешкод позивачка онуці не чинила, навпаки просила залишитись жити в квартирі, дзвонила їй, а та відключила телефон і перестала спілкуватись.

Згідно ст..405 ЦК України та ст.156 ЖК України член сім,ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім,ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними складовими права власності.

Згідно ст. 391 ЦКУ власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності.

Таким чином, встановлено, що квартира є власністю позивача. Відповідач права власності на квартиру або частку в ній не набувала і не має. Письмового договору найму жилого приміщення між сторонами не укладалось. Вселена відповідачка в квартиру позивача в 2006 році як член сім,ї (онука) і тому вона набула право постійного користування даною квартирою.

Встановлено, що з 2017 року, тобто значно більше одного року, відповідачка в даній квартирі не проживає, не користується нею як своїм житлом, у квартирі відсутні її речі, вона не несе витрат на утримання квартири і по сплаті комунальних послуг.

Не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом всього зазначеного часу.

Не встановлено обставин, які б могли розглядатись як підстава для збереження за відповідачкою права на проживання у даному жилому приміщенні понад встановлений статтею 405 ЦК України строк один рік.

Таким чином, є підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою, належною позивачу на праві власності.

Таким чином, позов підлягає задоволенню, а відповідач визнається такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав, передбачених ст..405 ЦК України.

Керуючись ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.156 ЖК України, керуючись ст.213, 214, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №13 в будинку №61-а по вулиці Короленка в місті Бровари Київської області.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі , якщо повне заочне рішення не буде вручено відповідачу в день його проголошення та/або складення, відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява буде подана протягом 20 днів з дня вручення відповідачу копії рішення. Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення виготовлено 30 листопада 2018р.

Суддя Т.В. Селезньова