Справа № 748/2039/17 Провадження № 22-ц/795/123/2018 Головуючий у I інстанції - Кухта В.О. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

третя особа - Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила зняти арешт з житлового будинку, що розташований за адресою: будинок АДРЕСА_1 накладений постановою про відкриття виконавчого провадження відділу ДВС Чернігівського РУЮ від 15.10.2009 на виконання ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області № 2-826 від 05.10.2009 (реєстраційний номер обтяження 9151067).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, третя особа - Чернігівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задоволено в повному обсязі; знято арешт з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження б/н від 15.10.2009, виданою відділом держаної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції (реєстраційний номер обтяження 21230336).

Додатковим рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.11.2017 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість.

Заявник зазначає, що в межах даної справи йому невідомо про накладення будь-якого арешту на будь-яке майно і він не може бути відповідачем у даній справі, тому що ніяких прав ОСОБА_2 не порушував та у даному випадку відсутній спір про право.

Заявник вказує, що зняття арешту з майна, накладеного в порядку забезпечення позову, не може розглядатись в порядку судочинства в іншій цивільній справі.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та питання щодо розподілу судових витрат не було вирішено під час ухвалення рішення, то з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 640 грн.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 06.11.2017 ОСОБА_2 звернулася з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила розглянути питання про розподіл судових витрат та задовольнити її вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 судових витрат в сумі 640 грн, посилаючись на те, що судом не було вирішено питання про судові витрати при ухваленні рішення 17.10.2017.

При зверненні до суду з позовною заявою ОСОБА_2 сплатила 640 грн судового збору, що підтверджується квитанцією № 18 від 04.08.2017 (а.с. 1-2).

З рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2017 року вбачається, що питання стягнення судових витрат, районним судом вирішено не було.

Статтею 79 ЦПК України (в редакції 2004 року) встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України (в редакції 2004 року) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України (у редакції 2004 року) суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Встановивши, що позивачкою ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 640 грн, що підтверджується квитанцією № 18 від 04.08.2017, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось під час ухвалення рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ОСОБА_1 суми вказаних судових витрат відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України (в редакції 2004 року).

Апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги з приводу того, що в межах даної справи заявнику невідомо про накладення будь-якого арешту на будь-яке майно, що він не може бути відповідачем у даній справі, ніяких прав ОСОБА_2 не порушував та у даному випадку відсутній спір про право, а також про те, що зняття арешту з майна, накладеного в порядку забезпечення позову не може розглядатись в порядку судочинства в іншій цивільній справі, оскільки такі доводи зводяться до незгоди з рішенням Чернігівського районного суду від 17.10.2017, що ухвалене по суті позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, яке є чинним та заявником оскаржено не було.

За таких обставин, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а додаткового рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.11.2017 без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Додаткове рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: