Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Суддя доповідач Луганська В.М.
Справа № 428/2237/17
Провадження № 22ц/782/961/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.18

15 січня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Карташова О.Ю.

за участю секретаря : Перишкіна Т.М.

за участю позивача ОСОБА_2

представників відповідача Єршова Валерія Івановича, Шепеленка Сергія Петровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзовніштрейдінвест» на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку .В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в період з 20.01.1992 року по 18.05.2015 року перебував у трудових відносинах з ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест», з 01.11.2006 року позивач обіймав посаду заступника директора з кадрів та правових питань. З листопада 2013 року відповідач перестав сплачувати за своїх працівників єдиний соціальний внесок, у зв'язку з чим Пенсійний фонд перестав нараховувати позивачу страховий стаж, у травні 2015 року відповідач перестав нараховувати персоналу заробітну плату. Позивач 18.05.2015 року звільнився з підприємства за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України. Станом на день звільнення та на час подання позовної заяви загальна сума заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за порушення строків виплати заробітної плати становить 148 181,32 грн. за період з лютого 2014 року по травень 2015 року . Позивач зазначив, що на час його звільнення та на час звернення до суду відповідач не провів з ним повного розрахунку і відповідно до вимог ст.117 КЗпП України повинен виплатити йому середній заробіток за час затримки з дня звільнення по день фактичного розрахунку. Відповідачем розмір заборгованості по заробітній платі не заперечується, що підтверджується довідками, наданими відповідачем. У зв'язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.05.2015р. по 28.02.2017 року у розмірі 167580,00грн. При розгляді справи позивач 15.09.2017 року збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.05.2015 року по 31.08.2017 року в розмірі 215 460,00грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 листопада 2017 року заявлені вимоги ОСОБА_2 до ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Суд стягнув з ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.05.2015 року по 13.11.2017 року у розмірі 237880грн., без утримання податку й інших обов'язкових платежів, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29 вересня 2017 року ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» подано апеляційну скаргу. Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, не взяв до уваги письмові докази, які доводять відсутність вини підприємства, та те, що на господарську діяльність підприємства впливає дія форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у вигляді військових дій на території Луганської області та м. Сєвєродонецька, що призвело до вимушеної зупинки підприємства 09.05.2014 року. Апелянт в апеляційній скарзі зазначив, що зупинка господарської діяльності товариства є вимушеним заходом зумовленим запобіганням зростання техногенних катастроф через потенційну загрозу проведення терористичних актів на території Луганської області, а також фізичною неможливістю ведення виробничої діяльності через відсутність належного енергопостачання. Звільнення позивача здійснено у період впливу надзвичайних дій 18.05.2015 року. Втрата можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях відповідача, через вплив дії обставин, що від нього не залежить, унеможливлює провести з позивачем повний розрахунок. Товариством було надано суду першої інстанції правовий висновок Торгово-промислової палати України, однак судом першої інстанції невірно проведена оцінка ситуації при звільненні позивача. В апеляційні скарзі ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заявлених вимог позивачу.

В судовому засіданні представники ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» - Єршов В.І. Шепеленко С.П. підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має, Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати був досліджений та оцінений судом першої інстанції та відхилений. Позивач пояснив, що представлений відповідачем Науково-правовий висновок не є сертифікатом тому не може слугувати доказом настання обставин непереборної сили, єдиним належним достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної опереції є сертифікат Торгово- промислової палати України. Форма сертифікату встановлена підпунктом 6.11 Регламенту Торгово-промислової палати. Представлений науково-правовий висновок не відповідає вимогам законодавства, тому не може бути різновидом сертифікату. Наданий відповідачем Науково-правовий висновок стосується чомусь тільки унеможливлення відповідачем виконати тільки одні грошові зобов'язання, передбаченні ст.ст.47, 116 КЗпП України, провести повні розрахунки зі звільненими працівниками. Наданий відповідачем висновок, вироблений не співробітниками Торгово-промислової палати, доказів того, що вказаний висновок внесений до Єдиного реєстру сертифікатів та виготовлений співробітниками ТПП суду не надано. Позивач зазначив, що зупинка виробництва була ще до настання АТО, військові дії не мають ніякого відношення як до зупинки та і до поновлення господарської діяльності відповідача. Просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 10 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.12 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення) та ст.13 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України ( редакції на час ухвалення рішення) та ст.81 ЦПК України ( в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Дані вимоги закону під час розгляду справи в повній мірі судом виконані не були.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених вимог позивача, суд першої інстанції, виходив з того, що ним були встановлені обставини про те, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 20.01.1992 року було прийнято начальником відділу кадрів Сєвєродонецького філіалу СП «Укрзовніштрейдінвест» з виконанням за сумісництвом обов'язків юрисконсульта на умовах передбачених контрактом. 18.05.2015 року позивача звільнено за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Відповідно до довідки ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» №90 від 23.09.2015 року, позивач дійсно працював в ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» м. Сєвєродонецьк по 18.05.2015 року та займав посаду заступника директора по кадрам та правовим питанням, сума заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року становить 69268,00 грн., сума невиплаченої компенсації за несвоєчасно виплачену зарплату за розрахунковий період становить 39517,14грн. Відповідно до довідки ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» м. Сєвєродонецьк від 23.09.2015р., загальна сума невиплаченої заробітної плати і компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату позивачу за розрахунковий період з січня 2015р. по травень 2015р. становить 39 342,18грн. Згідно довідки №23 від 15.02.2017 року ОСОБА_2 на день звільнення 18.05.2015р. із-за відсутності у підприємства грошових коштів не була виплачена нарахована заробітна плата за період з лютого 2014 року по травень 2015 року включно. Згідно копії довідки про середню заробітну плату № 10 від 15.02.2016р., виданої на ім'я ОСОБА_2 загальна сума заробітної плати за розрахунковий період (два останні календарні місяці березень -квітень 2015р.) становить 15960,00грн., середньоденна заробітна плата становить 380грн., середньомісячна - 7980грн. Заборгованість по заробітній платі стягнуто на користь позивача судовими наказами. На день розгляду справи в суді заборгованість по заробітній платі не виплачена і цю обставину сторони не спростовують. Судом встановлено, що у день звільнення з позивачем ОСОБА_2 відповідачем не було проведено повного розрахунку. Суд не взяв до уваги як належний доказ відсутності вини відповідача у не проведенні розрахунку з позивачем, наданий відповідачем науково-правовий висновок щодо унеможливлення виконання обов'язків, передбачених законодавством України про працю при звільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) Торгово промислової палати України та сертифікат Луганської регіональної промислової палати 7566. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності вини відповідача у проведені розрахунку при звільненні позивача, а тому заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі ч.1 ст.117 КЗпП України.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам. з наступних підстав

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, за положеннями статті 117 КЗпП України обов'язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Згідно висновку Торгово-промислової палати України від 27 вересня 2017 року № 3029/2/21-10.2 (а.с.160-171) терористична загроза та загроза територіальної цілісності України, в тому числі території міста Сєвєродонецьк (в період з 25.05.2014 року по 22.07.2014 року), м. Первомайськ, м. Щастя Луганської області, що супроводжуються актами тероризму, для подолання яких направлене проведення в Донецькій та Луганській областях антитерористичної операції у 2014 році та станом на поточну дату заходи її проведення тривають є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що об'єктивно унеможливлюють виконання обов'язків сторонами, передбачених умовами договору, законодавчими та іншими нормативними актами.

Зупинення господарської діяльності ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» є вимушеним заходом, зумовленим запобігання зростання техногенних катастроф через потенційну загрозу проведення терористичних актів на території Луганської області, а також фізичною неможливістю ведення виробничої діяльності через відсутність належного енергопостачання, зокрема: зруйнування 17 вересня 2014 року Луганської ТЕЦ, що розташована у місті Щастя поблизу міста Луганська, та припинення електропостачання ПС «Михайлівська-330», що розташована біля міста Первомайськ Луганської області, територія якого з 2014 року та по цей час перебуває під контролем незаконних збройних формувань.

Втратою можливості ведення нормальної господарської діяльності на виробничих потужностях ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» внаслідок впливу дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) фактично знівельована можливість підприємства виконати обов'язок, передбачений законодавством України про працю, зокрема: ст.ст.47 і 116 КЗпП України, а саме: провести розрахунок з кожним звільненим працівником у день звільнення.

Унеможливлення виконання обов'язку, передбаченого ст.ст.47, 116 КЗпП України, а саме провести розрахунок з кожним звільненим працівником 18.05.2015 року, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме наявністю воєнного конфлікту на території Луганської області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції з 25 травня 2014 року і які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), що встановлені висновком Торгово-промислової палати України від 27 вересня 2017 року № 3029/2/21-10.2, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

З огляду на наведене, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що затримка виплати позивачу належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест», неправильно застосувавши норми статей 116, 117 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції та позивача на неможливість підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору) саме висновком Торгово-промислової палати України від 27 вересня 2017 року № 3029/2/21-10.2.

Так, ч.1 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в України» встановлено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

При цьому, згідно із ч.2 ст.11 вказаного Закону, методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов'язковими для застосування на всій території України.

Як вже зазначалось вище, відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат.

Відповідно до пункту 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5), встановлено, що сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Вказаний вище висновок складено на бланку Торгово-промислової палати України, підписаний віце-президентом Торгово-промислової палати України, виданий згідно з чинним законодавством.

За таких обставинах колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок Торгово-промислової палати України (у тому числі і науково-правовий) є різновидом сертифікату Торгово-промислової палати України та належним чином засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) і є належним доказом, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Відповідачем при розгляді справи надано належні докази того, що на час звільнення позивача є наявні форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), затримка виплати позивачу належних сум заробітної плати у строки, визначені ст.116 КЗпП України відбулася не з вини відповідача, а через настання обставин непереборної сили.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги посилання позивача на те, що наданий відповідачем науково-правовий висновок не може підтверджувати настання форс-мажорних обставин, оскільки вироблений не співробітниками ТПП, доказів того, що він внесений до єдиного реєстру сертифікатів, виданих ТПП України відповідач суду не надано, оскільки Рішенням президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 N 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), яким встановлено єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин в системі Торгово-промислової палати України.

Розділом шостим Регламенту засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) передбачено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, пунктом 6.13 передбачено, що сертифікат після його внесення до реєстру сертифікатів форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) підписується першим віце-президентом або віце-президентом Торгово-промислової палати України, відповідно - президентом, першим віце-президентом або віце-президентом регіональної торгово-промислової палати та уповноваженою особою, яка приймала рішення про засвідчення форс-мажорних обставин. На сертифікаті ставиться печатка Торгово-промислової палати України регіональної торгово-промислової палати.

Як вбачається із матеріалів справи, наданий відповідачем науково-правовий висновок Торгово-промислової палати складено на бланку Торгово-промислової палати, підписано віце-президентом Торгово-промислової палати та є печатка Торгово-промислової палати України, отже оформлений відповідно до Регламенту засвідчення Торгово-промислової палати України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги посилання позивача, що заборгованість по заробітній платі була і до настання військових дій, оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні. Наслідки частини першої статті 117 КЗпП України підлягають застосуванню у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Позивача було звільнено 18.05.2015 року, тому колегією суддів судової палати була надана правова оцінка обставинам, які були на час звільнення позивача, та на час розгляду справи у суді.

На підставі вищевикладеного і відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 до ТОВ СП «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача не звільнено від сплати судового збору з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. ТОВ СП СП «Укрзовніштрейдінвест» при подачі апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 2 617, 00 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору. Оскільки апеляційну скаргу ТОВ СП СП «Укрзовніштрейдінвест» задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь відповідача у розмірі 2 617, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 368, 376, 382, 383, 384, 386 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне підприємство «Укрзовніштрейдінвест» судовий збір у розмірі 2617, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19 січня 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

Ю.О. Карташов