Ухвала

Іменем України

27 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 2-1614/2005

провадження № 61-20337ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року у справі за заявою законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Чернеччинська сільська рада Охтирського району, про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним і визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним і визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Заяву обґрунтувала тим, що після 14 вересня 2017 року, тобто з часу прийняття рішення про визнання її опікуном сина ОСОБА_4, їй стали відомі істотні обставини у справі, про які на час розгляду справи у 2005 році вона не знала та не могла знати. Зокрема, у позові ОСОБА_6 вказувала про побиття її ОСОБА_5, що врахував і суд при ухваленні рішення про задоволення позову. Однак, під час досудового слідства та розгляду кримінальної справи в суді по обвинуваченню ОСОБА_5 за частиною першою статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження), ознак злочину у її діях не було встановлено. До того ж, рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15 грудня 2015 року визнано, що факт перебування ОСОБА_5 під судом і слідством впродовж 1 року 9 місяців і 1 дня є незаконним та свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. Таким чином, ОСОБА_5 вважає, що ОСОБА_6 повідомила суду неправдиві відомості про її побиття, що є істотними для справи обставинами, які не були і не могли бути відомі їй, як законному представнику відповідача ОСОБА_4 на час розгляду справи у 2005 році.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року, відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року.

При відмові у відкритті провадження за заявою законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку знововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 17 січня 2006 року та ухвалою Верховного Суду України від 29 травня 2006 року, суди виходили із того, що заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній станом на момент подання заяви - 11 грудня 2017 року) подана з пропуском трирічного строку на її подання і такий строк є присічним та поновленню не підлягає.

13 березня 2018 року законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 через засоби поштового зв'язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року. При цьому, посилається на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та задовольнити її заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час ухвалення рішення суд погодився з тією обставиною, що позивач помилялася стосовно наслідків її згоди на відчуження будинку, не маючи наміру відчужувати належну їй частку. Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_6 вказувала, що під час виниклого конфлікту ОСОБА_5 ніби-то завдала їй кілька ударів, що також було предметом дослідження і враховувалось при винесенні рішення. Разом з тим, кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 за частиною першою статті 125 КК України закрито. Пропуск трирічного строку ОСОБА_5 мотивує тим, що тривалий час (до 2017 року) розслідувалось кримінальне провадження та цивільна справа про призначення ОСОБА_5 опікуном над ОСОБА_4, яка завершилась у вересні 2017 року.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Як свідчить тлумачення абзацу 2 частини першої статті 362 ЦПК (в редакції, чинній станом на момент подання заяви) трирічний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, є присічним і поновленню не підлягає. Сплив трирічного строку є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами

Оскільки законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулась у грудні 2017 року до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року, яке набрало законної сили з 17 січня 2006 року, тобто після спливу трирічного строку, передбаченого частиною першою статті 362 ЦПК України (в редакції, чинній станом на момент подання заяви), суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у відкритті провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судами норм права (статті 362 ЦПК України (в редакції, чинній станом на момент подання заяви) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 21лютого 2018 року у справі за заявою законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2005 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Чернеччинська сільська рада Охтирського району, про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним і визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним і визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель