ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/31/18 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом адвоката ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, до ОСОБА_5 (третя особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора) про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2016 року ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, посвідчений 20.11.2010 року приватним нотаріусом Степанюк О.І.

Позов, пославшись на ч.1 ст.225 ЦК України, обґрунтував тим, що 62-річний рідний брат позивача ОСОБА_7 на час складення вказаного заповіту на користь своєї співмешканки ОСОБА_3 (яким заповів свою 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_1) хворів на серце, про що позивачу стало відомо лише після його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, і у зв'язку з цим почастішали випадки несприйняття ним дійних подій. Спроби позивача поліпшити його психічний стан позитивного результату не мали через обмеження співмешканки його в спілкуванні з позивачем протягом 3 років 4 місяців перед його смертю.

Ухвалою від 29.11.2016 року було відкрито провадження у справі за цим позовом.

26 січня 2017 року адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 (третя особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора), в якому просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що судовим рішенням в іншій справі встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_3в період з 01.01.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за свого життя ОСОБА_7 склав 28.02.2012 року заповіт, за яким все своє майно заповів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, а тому відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, на належну спадкодавцеві зазначену вище 1-кімнатну квартиру.

За заявою рідної сестри померлого ОСОБА_5відкрито спадкову справу.

Отже, спадкоємцями ОСОБА_7 є позивач за зустрічним позовом (за заповітом) та відповідач за зустрічним позовом (за законом).

ОСОБА_5 не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, ухилялась від надання допомоги своєму рідному брату, який тяжко хворів на ішемічну хворобу серця, та потребував стороннього догляду, знаходився у безпорадному стані.

Ухвалою від 23.05.2017 року було об'єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови.

18 січня 2018 року адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з клопотанням про забезпечення судових витрат, в якому просила зобов'язати ОСОБА_5 внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену відповідачем за первісним позовом ОСОБА_3 суму судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 6500,00грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що з часу пред'явлення первісного позову, не зважаючи на те, що вона (адвокат ОСОБА_2) неодноразово наголошувала на відсутності заповіту від 20.11.2010 року та наявності лише заповіту від 28.02.2012 року, позовні вимоги за первісним позовом так і не були уточнені, натомість позивач за первісним позовом та її представник в основному ігнорують судові засідання. Вказане свідчить про затягування процесу та, на її думку, про наявність ознаків завідомої безпідставності первісного позову, який перешкоджає ОСОБА_3 отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Заявник навела розрахунок витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в результаті їх розмір склав, як зазначено, 6500,00грн (з яких 3500,00грн вже сплачено авансом за квитанцією від 11.01.2017 року і додатково очікувана сума гонорару становить 3000,00грн). Заявник вказала, що позивач за первісним позовом отримує пенсію за віком, в неї відсутнє майно, вказане свідчить про те, що виконання рішення суду про відшкодування судових витрат при відмові в задоволенні первісного позову або задоволенні зустрічного позову буде ускладненим та неможливим.

Ухвалою суду від 07.02.2018 року вказане клопотання про забезпечення судових витрат було задоволено, позивач за первісним позовом ОСОБА_5 була зобов'язана протягом 20 днів з дня отримання ухвали внести на депозитний рахунок суду 6500,00грн для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги. При цьому їй судом було роз'яснено, що згідно ч.6 ст.135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

18 червня 2018 року адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з клопотанням, в якому, посилаючись на оплату ОСОБА_3 адвокату за надання професійної правничої допомоги 5400,00грн (3500грн сплачених авансом та 1900,00грн, сплачених за квитанціями від 29.01.2018р та 19.04.2018р), а також на невнесення ОСОБА_5 на депозитний рахунок суду 6500,00грн для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, як зазначено в ухвалі суду від 07.02.2018 року, просила первісний позов залишити без розгляду та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн.

Іншим клопотанням від 30.07.2018 року, адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить залишити без розгляду зустрічний позов, поданий нею в інтересах ОСОБА_3

Оскаржуваною ухвалою суду від 30 липня 2018 року вказані клопотання були задоволені частково, первісний та зустрічний позови були залишені без розгляду, в задоволенні інших вимог клопотань було відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн та постановити нову ухвалу про стягнення вказаної суми. Зокрема, вказала, що суд фактично самоусунувся від оцінки співмірності та обґрунтованості таких витрат, при цьому суд помилково зазначив, що йому не надано належних доказів в обґрунтування заявленої суми 5400,00грн. Натомість, як зазначила, такі докази є, а саме наявний договір між ОСОБА_3 та адвокатом, вказано вартість 1 години виконання доручення клієнта в 1000,00грн, наявні докази витрачання адвокатом 7 годин на виконання професійної правничої допомоги, адвокат приймала участь в судових засіданнях, знайомилась з матеріалами справи, підготувала адвокатські запити, зустрічну позовну заяву, клопотання про допит свідків, забезпечення судових витрат та залишення позовів без розгляду. Адвокат також послалась також на Рішення ЄСПЛ (п.95 у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р, п.п.34-36 у справі Гімойдуліна проти України від 10.12.2009р, п.88 у справі Меріт проти України від 30.03.2004р), за якими заявник має право на відшкодування судових та інших витрат, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Таким чином, ухвала суду від 30.07.2018року оскаржується лише в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн і в решті не оскаржується.

Відповідно до п.6 Розділу XV "Перехідні положення" Конституції України до впровадження нового адміністративно-територіального устрою України відповідно до змін до Конституції України щодо децентралізації влади, але не довше ніж до 31 грудня 2017 року, утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент України на підставі та у порядку, що визначені законом.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" було постановлено ліквідувати Апеляційний суд Херсонської області та утворити Херсонський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні.

Однак, згідно з п.3 Розділу XІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", що набрав чинності з 30.09.2016 року, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Також, відповідно до п.8 ст.1 Розділу XІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

03 жовтня 2018 року в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення голови Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Херсонську область, з місцезнаходженням у місті Херсоні, про початок роботи вказаного новоутвореного суду з 03 жовтня 2018 року.

Враховуючи наведене, від дня початку роботи Херсонського апеляційного суду останній діє як суд апеляційної інстанції, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

12 жовтня 2018 року цю справу автоматизовано було розподілено складу колегії суддів: головуючому судді (судді-доповідачу) - Майданіку В.В., суддям: КутурлановійО.В., Орловській Н.В.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 27.11.2018 року о 14-30 годині, однак учасники справи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи,до суду не з'явилися і про причину неявки не повідомили, крім ОСОБА_5, яка надіслала до апеляційного суду заперечення, в якому не погоджується із стягненням з неї 5400грн, а також заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. У зв'язку з цим відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

04 листопада 2016 року ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_5, звернувся до суду із первісним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3, посвідчений 20.11.2010 року приватним нотаріусом Степанюк О.І. (а.с.2).

26 січня 2017 року адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 (третя особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора), в якому просила усунути ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті її брата ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19-20).

Ухвалою суду від 23.05.2017 року було об'єднано в одне провадження первісний та зустрічний позови (а.с.61).

Ухвалою суду від 07.02.2018 року було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, про забезпечення судових витрат, а саме позивач за первісним позовом ОСОБА_5 було зобов'язана протягом 20 днів з дня отримання ухвали внести на депозитний рахунок суду 6500,00грн для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги. При цьому їй судом було роз'яснено, що згідно ч.6 ст.135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду (а.с.81).

18 червня 2018 року адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, звернулась до суду з клопотанням, в якому, посилаючись на оплату ОСОБА_3 адвокату за надання професійної правничої допомоги 5400,00грн (3500грн сплачених авансом та 1900,00грн, сплачених за квитанціями від 29.01.2018р та 19.04.2018р), а також на невнесення ОСОБА_5 на депозитний рахунок суду 6500,00грн для забезпечення судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, як зазначено в ухвалі суду від 07.02.2018 року, просила первісний позов залишити без розгляду та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн (а.с.155).

Іншим клопотанням від 30.07.2018 року, адвокат ОСОБА_2, діюча в інтересах ОСОБА_3, просить залишити без розгляду зустрічний позов, поданий нею в інтересах ОСОБА_3 (а.с.158).

Оскаржуваною ухвалою суду від 30 липня 2018 року вказані клопотання були задоволені частково, первісний та зустрічний позови були залишені без розгляду, в задоволенні інших вимог клопотань було відмовлено (а.с.161-162).

Прийшовши до свого висновку про відмову в задоволенні інших вимог клопотання (а саме про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5400,00грн судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги), суд першої інстанції виходив з того, що представником ОСОБА_3 не надано суду належних доказів в обґрунтування заявленої суми витрат на правову допомогу.

Однак, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки до нього він дійшов з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст.133 вказаного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1). До останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).

За положеннями ст.137 вказаного Кодексу:

--- витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1);

--- за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2);

--- для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3);

--- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4);

--- у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5);

--- обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6).

Відповідно до ст.141 вказаного Кодексу ("Розподіл судових витрат між сторонами"):

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

Згідно з положеннями ст.135 ЦПК України:

--- сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (ч.5);

--- у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду (ч.6);

--- у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому ст.ст.141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше 5 днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу (ч.7).

За ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При розгляді цієї справи в суді першої інстанції інтереси відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 представляла адвокат ОСОБА_2 на підставі Договору про надання правової допомоги №1/230 від 11.01.2017 року, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 11.01.2017 року та ордеру від 25.01.2017 року (а.с.37, 38, 75 звор. стор.).

За положеннями вказаних Договору та Додаткової угоди договір діє до 31.12.2018 року, одна година виконання доручення складає 1000,00грн, включаючи роботу у вихідні та святкові дні.

ОСОБА_3 сплатила адвокату ОСОБА_2 за надання професійної правничої допомоги 5400,00грн (3500грн сплачених авансом згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 11.01.2017 року та 1900,00грн, сплачених за квитанціями від 29.01.2018р на суму 900,00грн та 09.04.2018р на суму 1000,00грн) (а.с.118, 157).

Матеріали справи містять два Звіти адвоката про надану правову допомогу (від 2017р та від 14.06.2018 року). В них визначено, що адвокатом затрачено відповідно 9 год 45 хв та 2 год на правову допомогу (тобто всього 11 год 45 хв), з яких у першому випадку вартість 1 години 700,00грн, а в другому - 1000,00грн; подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом з зазначенням їх тривалості (направлено запити, участь в шести судових засіданнях 26 січня, 16 лютого, 23 травня 06 листопада 2017р, 07 лютого та 24 травня 2018р загальною тривалістю 3 год, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка клопотань про допит свідків, про забезпечення судових витрат, про залишення позовів без розгляду тощо, підготовка запиту, усна консультація).

Згідно журналів судових засідань тривалість судових засідань у цій справі, в яких брала участь адвокат ОСОБА_2, складає 1 год. 04 хв. у двох судових засіданнях 23.05.2017р та 12.04.2018р (відповідно 26 хв. та 38 хв.) (а.с.60-61, 122-123). В решті судові засідання не проводилися через знаходження судді в іншому процесі чи неявку учасників справи (а.с.39, 43, 71, 80, 135).

Тобто, з 3 год. є підтвердженою участь адвоката в судових засіданнях тривалістю 1 год 04 хв. Відповідно, з 11 год. 45 хв. (з яких 3 години участі в судових засіданнях) є підтвердженою затрата адвокатом ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу 9 год. 49 хв.

Апеляційний суд вважає, що вказана справа є досить складною з урахуванням способу захисту, неможливості її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тривалості її розгляду близько 1 року 8 місяців. Ця справа має істотне значення для сторін, адже мова йде про право власності на 1-кімнатну квартиру в м.Херсоні. Обсяг наданих адвокатом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 послуг та виконаних робіт та час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та послуг, також є доволі значні.

Тобто, розмір витрат на оплату послуг адвоката в 5400,00грн є співмірним та відповідає положенню ч.4 ст.137 ЦПК України.

Крім того, у справі відсутнє відповідне клопотання сторони ОСОБА_5 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та докази на доведення неспівмірності вказаних витрат, що передбачено ч.ч.5 і 6 ст.137 ЦПК України.

Отже, з урахуванням заявлення відповідачем за первісним позовом вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5400,00грн, відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України вказана вимога, яка є обґрунтованою та доведеною, підлягає задоволенню.

Відтак, оскаржувану ухвалу слід скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн та постановити в цій частині нове рішення про стягнення вказаної суми.

Оскільки суд першої інстанції вирішив питання про про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу з порушенням норм процесуального права, то відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду у відповідній частині - скасувати й постановити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги у розмірі 352,40грн (а.с.172).

Керуючись ст.ст.133, 135, 137, 141, 142, 367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30 липня 2018 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судових витрат, пов'язаних із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн й постановити в цій частині нову ухвалу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 5400,00грн.

В іншій частині вказана ухвала суду в апеляційному порядку не переглядалась як така, що не оскаржувалась.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 352,40грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 29 листопада 2018 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська