Ухвала

29 листопада 2018 року

місто Київ

справа № 645/3720/17

провадження № 61-38245св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2017 року у складі судді Сілантьєвої Е. С. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бровченка І. О., Бурлака І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) про стягнення процентів за договором про заощадження від 24 квітня 2013 року № SAVDN1493 в сумі 27 368, 04 грн, трьох відсотків річних від простроченої суми в розмірі 471, 09 грн, інфляційних втрат в сумі 1 874, 71 грн, пені в сумі 150 250, 32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що ОСОБА_4, як спадкоємець, отримав від відповідача 319 218, 38 грн депозитного вкладу, однак, відповідач не виплатив йому проценти за вкладом за фактичний строк перебування грошових коштів на рахунку банку, а саме: за період з 01 червня 2016 року до 27 грудня 2016 року, чим порушив його права.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 14 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Судом стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_4 проценти за договором про заощадження від 26 квітня 2013 року № SAМDN1493 в сумі 27 368, 04 грн, три відсотка річних від простроченої суми в розмірі

471, 09 грн, інфляційні втрати в сумі 1 874, 71 грн, пеню в сумі 150 250, 32 грн, разом: 179 964, 16 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що сторонами зазначеного договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов'язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов'язаним з особою вкладника, а тому таке зобов'язання банку не припиняється внаслідок смерті вкладника, входить до складу спадщини та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям.

Суд перевірив заявлену до стягнення суму несплачених процентів за договором про заощадження від 26 квітня 2013 року № SAМDN1493 в сумі 27 368, 04 грн за період з 01 червня 2016 року до 27 грудня 2016 року та дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню.

Суд зробив висновок, що наданий позивачем розрахунок 3 % річних за користування грошовими коштами та розрахунок інфляційних втрат підтверджують правомірність заявлених до стягнення сум в розмірі 471, 09 грн - 3 % річних за користування грошовими коштами та 1 874, 71 грн - інфляційних втрат.

Також суд зазначив, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у виді сплати пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення, що відповідає правовому висновку Верховного суду України, викладеному в постанові від 28 вересня 2016 року. Наданий позивачем розрахунок підтверджує заявлену до стягнення суму пені в розмірі 150 250, 32 грн.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду обґрунтовувалась тим, що правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок смерті вкладника обов'язок банку нараховувати проценти на суму вкладу не припиняється, а входить до складу спадщини та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям. Відповідно до пункту 2.2.1.9.2 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови та правила) закриття депозитного рахунку допускається лише у разі неможливості встановити коло спадкоємців померлого вкладника. Проте, банк не надав доказів того, що ним виконані ці Умови і з'ясовано, що після смерті вкладника ніхто зі спадкоємців не звернувся із заявою про прийняття спадщини або вступив у спадщину в силу проживання разом зі спадкодавцем на день його смерті, а відтак суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що банк безпідставно не нараховував відсотки на депозитний вклад ОСОБА_5 до моменту виплати його ОСОБА_4 Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Банк, не погодившись із рішенням апеляційного суду, у червні 2018 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що згідно із підписаним ОСОБА_5 депозитним договором вона підтвердила, що ознайомлена та погодилась із Умовами та правилами, які є невід'ємною частиною договору

від 26 квітня 2013 року № SAМDN1493. Відповідно до підпункту 2.2.1.9.2 Умов та правил за умови наявності у банка інформації про смерть клієнта сторони узгодили не продовжувати вклад на новий строк. При цьому, банк закриває вкладний рахунок клієнта в дату закінчення строку вкладу, та обліковує вклад на відповідних рахунках. Після закриття рахунку нарахування відсотків припиняється. 14 липня 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався про смерть вкладника, при тому депозитний договір пролонгувався декілька разів, а саме: 26 квітня 2014 року, 26 квітня 2015 року та 26 квітня 2016 року.

Заявник зазначає, що у зв'язку із тим, що спадкоємці вкладника протягом тривалого часу до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зверталися, а договором не передбачено обов'язок банку самостійно розшукувати спадкоємців, відповідно до підпункту 2.2.1.9.2 Умов та правил депозитний договір від 26 квітня 2013 року розірваний за ініціативою банка 01 червня 2016 року.

Заявник також зазначає, що відповідно до пункту 13 договору, якщо ви вимагаєте достроково розірвати договір, а строк вкладу було продовжено один або декілька разів, відсотки за кожен повний строк виплачуються у повному обсязі. Відсотки за останній строк вкладу, який на момент розірвання ще не сплив, нараховуються за умовами, визначеними у пунктах 11, 12 даного договору. Відповідно до пункту 12 договору за неповний строк вкладу відсотки нараховуються за зниженою у 2 рази відсотковою ставкою за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу чи продовження його строку до дня розірвання договору. За таким методом розрахунку відсотків сума виплати за період з 27 квітня 2016 року до 26 грудня 2016 року мала становити 230 915, 16 грн + 1 543, 65 грн = 232 458, 81 грн, при цьому фактично позивачу виплачено 233 521, 58 грн, тобто більше, ніж передбачено умовами договору при достроковому розірванні за ініціативою вкладника. Відповідно до умов договорів укладених із позивачем не передбачено обов'язку банка щодо відшкодування 3 % річних, збитків від інфляції, пені за прострочення виконання зобов'язання.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2018 року відкрито касаційне провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про стягнення процентів, трьох відсотків річних, інфляційних втрат та пені, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова

від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2018 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик