УХВАЛА

07 грудня 2018 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Бібіка О.В.,

з участю секретаря Горобець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10.08.2017 у цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення аліментів, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2017 в справі за позовом Органу опіки та піклування Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення аліментів, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області постановлено заочне рішення.

20.09.2017 та 12.12.2017 від відповідача ОСОБА_1 надійшли заяви про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою від 07.12.2018 у задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою від 03.04.2018 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення Зміївським районним судом Харківської області судового рішення за наслідками розгляду заяв про перегляд заочного рішення у розмірі 320 грн.

Однак, резолютивна частина ухвали від 07.12.2018 про відмову у задоволенні заяв ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення не містить висновку щодо стягнення із заявника судового збору.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, п. 1 ст. 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Водночас там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у ст. 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (п. 65 рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2001 року у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany»); рішення ЄСПЛ від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland»)).

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1600,00 грн. (прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб на момент звернення заявника до суду) Х 0, 2 = 320,00 грн.

Оскільки сплату судового збору було відстрочено до розгляду заяв ОСОБА_1 по суті, підстав для її звільнення від сплати не вбачається, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про стягнення із ОСОБА_1 судового збору на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 270 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, до Державного бюджету України (стягувач Державна судова адміністрація України) судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять) грн, які перерахувати на рахунок дотримувача 6001, дотримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; банк дотримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 07.12.2018.

Головуючий -