Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/27177/14-ц

провадження № 61-1138св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

представники відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року в складі судді Болотова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») про стягнення грошових коштів.

Справа переглядалась судами неодноразово.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня

2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_2 суму вкладу з нарахованими процентами у розмірі 139 757,94 грн, 3 % річних - 8 959,82 грн, суму завданої шкоди - 67,59 грн, усього 148 785,35 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 звернулась зі скаргою до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 318,78 грн.

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу апеляційного суду.

Як на доводи касаційної скарги заявник посилалась на те, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Крім того стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 без руху у зв'язку із несплатою судового збору за подання скарги, апеляційний суд, посилався на те, що з

01 вересня 2015 року споживачі за позовами, пов'язаними зі порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, а тому посилання на положення статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Проте із таким висновком суду погодитися неможливо.

Системне тлумачення норм статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 761/24881/16-ц.

Таким чином апеляційний суд, безпідставно поклав на ОСОБА_2, яка звернулася до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору.

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що апеляційним судом справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення заборгованості була переглянута за апеляційною скаргою ОСОБА_2, за результатами якої заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено, підстав для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року скасувати.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2017 року скасувати.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.П. Курило