Справа № 296/7751/18
УХВАЛА

"09" серпня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі подання державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

08.08.2018 року державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В клопотанні державний виконавець зазначила, що на виконанні Корольовського ВДВС м.Житомира ГТУЮ у Житомирській області знаходиться виконавче провадження №32623161 з виконання виконавчого листа №2-4843/11 виданого 18.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 70442,44 грн.

В рамках виконавчого провадження державним виконавцем вжито необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення. Станом на теперішній час вимоги виконавчого документа боржником не виконано.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

В судове засідання державний виконавець не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, однак її неявка не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 5.05.2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2-4843/11 від 18.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 70442,44 грн.

Підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України виконавець зазначає ухилення останнього від виконання рішення (виконавчого напису).

Аналізуючи доводи державного виконавця, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Україною 17 липня 1997 року) кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Статтею 12 Пакту про громадянські та політичні права (ратифікованого Україною 19 жовтня 1973 року) кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, належить, у межах цієї території, право на вільне пересування і свобода вибору місця проживання.

Кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналогічно відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК Українитаст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлено законом.

Такі обмеження та процедура їх встановлення визначені в п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»таст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до них, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та у виїзді за кордон в разі, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобовязань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Таким чином слід враховувати, що обмеження у праві виїзду за межі України застосовуються судом виключно до боржника (керівника боржника) в разі його ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим або іншим рішенням.

Саме по собі невиконання боржником зобов'язання (рішення) не є ухиленням від його виконання.

Під ухиленням слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника (керівника), спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Факт ухилення повинен бути об'єктивно наявним на час внесення подання та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження. Доведення наявності такого факту покладається на державного виконавця (узагальнення Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»).

При цьому обмеження є крайнім заходом до боржника (керівника боржника) і застосовується у виняткових випадках, коли відсутня будь-яка обєктивна можливість виконання судового рішення без застосування цих заходів, водночас обмеження у праві виїзду за межі України створить для нього негативні наслідки та стимулюватиме останнього до якнайшвидшого виконання рішення.

Однак з оглянутих судом письмових доказів та матеріалів виконавчого провадження не встановлено обставин, які б могли бути достатніми підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В той же час державний виконавець не зясував належним чином та не надав суду жодних даних про наміри та можливість останнього виїхати за межі України, інших необхідних для розгляду подання даних (зокрема в разі виїзду - чи не повязаний такий виїзд з характером його професійної діяльності, необхідністю лікування тощо).

Таким чином, враховуючи неповноту здійснення виконавчих дій, зокрема відсутність достатніх доказів неможливості виконання рішення без застосування щодо боржника обмежувальних заходів та доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, відсутність доказів щодо необхідності та можливості боржника виїхати за межі України, даних щодо причин виїзду, а тому у задоволенні подання державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Р. А. Галасюк