Справа № 296/8980/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.

при секретарі Могилевець В.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради про визнання права користування на жиле приміщення та зобовязання видати ордер, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5 комітету Житомирської міської, в якому просить визнати за нею ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязати відповідача ОСОБА_5 комітет Житомирської міської ради видати ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки отримати ордер на кімнату №66 по вул. Східна,70 в м.Житомирі вона у теперішній час не може, то єдиним способом захисту прав - є судовий захист, у зв'язку з чим вона звертається з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні

Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.04.2002 року ОСОБА_5 комітетом Житомирської міської ради за № 18/773 надано дозвіл на заселення ОСОБА_6 в кімнату №66 будинку №70 по вул. Східній, м. Житомир, житловою площею 14,5 кв.м., тимчасово, до отримання житла без прописки.

Окрім позивачки в кімнаті проживає її неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був заселений в кімнату, як член її родини.

Дозвіл на тимчасове проживання позивачки без реєстрації наданий їй виконкомом міської ради від 01.04.2002 року № 18У773.

Рішеннями виконавчого комітету від 14.12.2006 року № 925 та 19.11.2014 року №540 позивачам надавався дозвіл на продовження строку проживання у кімнаті №66 у будинку № 70 по вул. Східній, в м. Житомирі терміном на 1 рік.

ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають в кімнаті № 66 по вул. Східній ,70 більше 10 років.

За період проживання в кімнаті позивачка проводила ремонти, постійно оплачує комунальні послуги, та квартплату, іншого житла вони не мають.

В лютому 2015 році позивачка звернулась до Воконавчого комітету Житомирської міської ради з питання видачі їй ордеру на кімнату №66 у будинку №70 по вул. Східній в м.Житомирі, оскільки вважала, що між нею та відповідачем фактично укладений договір найму жилого приміщення державного житлового фонду і вони з неповнолітнім сином мають право на вказане жиле приміщення.

Однак, 16.03.2015 року позивачка отримала відповідь ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради №25/А-1363, що рішенням виконавчою комітету Житомирської міської ради від 23.07.2008 року за № 537 «Про формування фонду житла для тимчасовогоЗазначене рішення ОСОБА_1 оскаржила до Корольовського районного суду м. Житомира.Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2015 року по справі №296/7382/15-а визнано протиправним та скасовано рішення ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради №537 від 23.07.2008 року в частині включення кімнати №66 по вул. Східній, 70 в м. Житомирі, до фонду житла для тимчасового проживання громадян.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради залишено без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2015 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.05.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради відхилено, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 23.09.2015 року та ухвалу

Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2015 року залишено без змін.Враховуючи той факт, що кімната №66 по вул. Східній,70 в м. Житомирі відповідно до зазначених рішень не є кімнатою, яка віднесена до фонду житла для тимчасового проживання громадян, оскільки рішення Виклонавчого комітету Житомирської міської ради №537 від 23.07.2008 року в цій частині скасовано, 07.09.2016 року позивачка звернулась із заявою до ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради про видачу ордера на кімнату №66 по вул. Східній.70 в м. Житомирі.Згідно відповіді від 06.10.2016 року №25/к-8274 ОСОБА_5 комітету

Житомирської міської ради зазначено, що відповідно що вище зазначених рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції скасовано рішення ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради №537 від 23.07.08 р. в частині включення кімнати №66 будинку №70 по вул. Східній до переліку квартир віднесених до фонду житла для тимчасово проживання громадян.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересуЗгідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло, і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду.

Згідно пп. 5, 6 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить ведення обліку відповідно до закону, житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Користування жилим приміщенням у будинках державності громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, що передбачено ст. 61 Житлового кодексу України, згідно якої предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається із однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов'язки, що витікають із договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обов'язками, що витікають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 Житлового Кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Враховуючи те, що до позивачів за період проживання в кімнаті з 2002 року по 2016 рік будь-яких претензій зі сторони відповідача щодо їх вселення у вказану кімнату не було, ніхто не ставив питання про їх виселення із кімнати №66 по вул. Східній, 70 в м. Житомирі, постійно проживали в ній, позивачка оплачувала комунальні послуги, робила ремонт, але від незалежних від неї причин не отримала ордер, суд вважає можливим визнати за нею право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1102 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 64, 65 ЖК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради про визнання права користування на жиле приміщення та зобовязання видати ордер - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та її неповнолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_5 комітет Житомирської міської ради видати ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5 комітету Житомирської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1102,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяті днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяті днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Р. А. Галасюк