Справа № 758/9353/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Горбані О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 простягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліментина утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., у розмірі 2 300,0 грн., щомісячно. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільноїдитини, яка проживає разом з позивачем та утримання яких відповідач з 2014 р. не здійснює.Відповідач інших утриманців не має, працездатний, тому вважає, що саме в цьому розмірі на дитинувін має можливість сплачувати на її користь аліменти на її утримання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодившись сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та пояснив, що він на даний час не має можливості сплачувати аліменти, оскільки не працює. Додав, що має на утриманні хвору матір, сам за станом здоров'я здоровий. Крім того, подав до суду письмові заперечення проти позову, в яких викладені аналогічні пояснення надані в судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 26 лютого 2000 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження.

На момент розгляду справи неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю за адресою - АДРЕСА_1. Проти даної обставини відповідач не заперечує.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.51 ч. 2 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміруаліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.181 ч.3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставіст.184 ч.1,2 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Приписами ст.182 ч.2 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та сина, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано, зазначив, що на даний час не працює..

Згідно записів трудової книжки відповідача, останній з 28.02.2013 року офіційно не працює.

Законом України «Про державний бюджет на 2018рік»встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2018 року -1 860гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов'язки до дитини, в т.ч. і обов'язку її утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров'я, має об'єктивну можливість офіційно працювати, не приймає до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні матір, оскільки відсутнє судове рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері, а також враховує, що рівний обов'язок по утриманню дитини має також і позивач у справі.3

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у розмірі 1 300,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим приходить суд до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Суд не приймає до уваги доводи позивача на обгрунтування розміру аліментів на утримання сина необхідністю витрат на відвідування репетиторів, оскільки обов'язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) передбачений ст.185 СК України. Авідтак, у позивача є право звернутися з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину,як самостійним.

Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду.

На підставі ст.192 ч.1 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 13 липня 2017 р.

Також з відповідача згідно ст.88 ч. 3 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 640,0 грн.

На підставіст. 367 п. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставіст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191Сімейного Кодексу України, керуючисьст.ст.16, 553, 559 ЦК України, керуючись п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), ст.ст.4, 12, 13, 76-80, 81, 258-259, 263, 264, 265, 267, 268, 272, 273, 354, 355ЦПКУкраїни, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягненняаліментів на дитину- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 300,0 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 13 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншійчастині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в дохіддержависудовийзбір в розмірі 640,0 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Допуститинегайневиконаннярішення суду в частиністягненняаліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного рішення суду не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова