Справа № 466/4164/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1,ОСОБА_2,

справа № 466/4164/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до держави Україна через Державну казначейську службу України, Львівської місцевої прокуратури №2, Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, третіх осіб ГУНП у Львівській області, Прокуратура Львівської області про відшкодування моральної шкоди, -

за участю позивача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4

у с т а н о в и в :

29.05.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Державної казначейської служби України, Львівської місцевої прокуратури №2, Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області та просить суд ухвалити рішення про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 40000 гривень.

Ухвалою від 04.06.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 06.06.2018 року позивачем недоліки усунено частково.

Ухвалою судді від 07.06.2018 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_3 до Галицького районного суду м.Львова в особі судді Галицького районного суду м.Львова Лялюка Є.Д. про відшкодування моральної шкоди. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та залучено Головне управління національної поліції у Львівській області, прокуратуру Львівської області третьою особою без самостійних вимог.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0001476 від 16.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.364, ч.1 ст.19, ч.2 ст.298, ч.1 ст.384, ч.1 ст.255, ч.2 ст.256 КК України. Нагляд за дотриманням законності, відповідно ч.2 ст.36 КПК України, здійснюють процесуальні керівники місцевої прокуратури №2 мЛьвів: ОСОБА_6, ОСОБА_7 під керівництвом керівника місцевої прокуратури №2 мЛьвів ОСОБА_8. В обєднаному кримінальному провадженні №0001476 він визнаний потерпілим. Натомість його права, як потерпілого, порушено в Державі Україна незаконними рішеннями діями та бездіяльністю посадових, службових осіб органу державної влади в особі начальника Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9, керівника СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10, заступника начальника Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_11, керівника Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8.

В кримінальному провадженні №0001476 ведеться досудове розслідування в частині заволодіння рухомим та нерухомим майном, яке належало йому на праві власності, в тому числі посадові особи при виконанні функцій держави, що спричинило шкоду в особливо великих розмірах .

Відповідно ст. 1 Першого протоколу ЄСПЛ на державу покладено обовязок забезпечити право мирно володіти своїм майном і гарантувати його. За умов, що це право порушується , а засобами національного правового захисту його не поновлено або справедливо не компенсовано , власне держава стає відповідальною за порушення цього права.

Кримінальне правопорушення вчинене групою осіб з 2003 року по даний час триваюче. Органом досудового розслідування з умислом не проведено слідчих дій в порушення ЗУ «Про прокуратуру» , ЗУ «Про національну поліцію», порушено вимоги статті 2 КПК України в частині швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з метою застосування ч.1 статті 49 КК України.

Жодних слідчих, процесуальних дій із власної ініціативи слідчими, прокурорами не проведено, не дотримано розумних строків в досудовому розслідуванні, не виконано рішення судів, не скеровано справу до суду для прийняття рішення.

За захистом порушених прав, він неодноразово звертався до суду в Державі Україна, що гарантовано статтею 8 Конституції України. Відповідно підсудності, Шевченківським районним судом м.Львова винесено ряд рішень Іменем України, які обовязкові до виконання на всій території України. В рішеннях суду вказано на бездіяльність та протиправні дії посадових службових осіб органу державної влади та зобовязано вчинити дії в кримінальному провадженні органом досудового розслідування (провести слідчі та розшукові дії в кримінальному провадженні)

Невиконання свого обовязку, невиконання рішення суду, яке обовязкове до виконання на території України, змусило його звернутися з заявою про вчинене кримінальне правопорушення відповідно КПК України, щодо вчинення злочину посадовими особами слідчим Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області та прокурорами прокуратури №2 мЛьвів.

Так, 10.04.2018 року судова справа №466/651/18 постановлено ухвалу, якою зобовязано повноважну особу слідчого відділу Шевченківського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області вчинити дії згідно вимог ч.1 ст.214 КПК України за заявою ОСОБА_3 від 30 березня 2018 року про вчинене кримінальне правопорушення, однак його права не були поновлені незаконними рішеннями, протиправними діями посадових, службових осіб органу державної влади, а надавалися лише відписки за підписом службових осіб.

Вважає, що його права порушені та посилаючись на норми ст.ст. 22,23,1173,1174,ЦК України просить задовольнити його позов.

Відповідач - держава Україна в особі Державної казначейської служби України не скористався правом надати відзив та представника в останні судові засідання не забезпечив, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, а тому суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у відсутності представника.

Представники відповдіачів: Львівської місцевої прокуратури №2, Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області та представник третьої особи ГУ НП у Львівській області до суду не прибули, хоча належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, а тому суд вважає, що слід продовжувати розгляд справи у відсутності представників.

Представник третьої особи прокуратури Львівської області ОСОБА_12, який діє на підставі довіреності від 18.06.18 (а.с.114) подав 30.07.18 через канцелярію суду відзив на позовну заяву (а.с.110-113) та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зокрема зазначив, що судами не вирішувалося питання про визнання протиправними дії прокурора, не обгрунтовує якими незаконними діями нанесена шкода та причинно-наслідковий зв'язок таких дій і нанесеної шкоди.

При цьому ОСОБА_3 подав письмову відповідь на відзив прокурора, де зазначив, що прокурор не розібрався з його позовними вимогами та заперечив обставини і вимоги, на які він не посилався.

В судовому засіданні 27.11.2018 відповідно до вимог частини 6 статті 259 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів як у цілому, так і кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний звязок у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 статті ЦК України встановлює перелік способів захисту цивільних прав та інтересів та визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, слідчими СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ведеться досудове розслідування в обєднаному кримінальному провадженні ЄРДР №0001476 від 16.04.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.364, ч.1 ст.19, ч.2 ст.298, ч.1 ст.384, ч.1 ст.255, ч.2 ст.256 КК України. Процесуальні прокурори у даному провадженні є прокурори місцевої прокуратури №2 м.Львова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В обєднаному кримінальному провадженні №0001476 ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

Ухвалою від 10.04.2018 року слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова у справі №466/651/18 зобовязано повноважну особу слідчого відділу Шевченківського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області вчинити дії згідно вимог ч.1 ст.214 КПК України за заявою ОСОБА_3 від 30 березня 2018 року про вчинення кримінального правопорушення (а.с.9).

Зі змісту листа від 10.04.18 за підписом керівника відділу поліції ОСОБА_11 вбачається, що заява від 30.03.18 ОСОБА_3 розглянута і перевіркою встановлено, що жодних обєктивних даних про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ч.2 ст.366 КК України слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області не встановлено, а тому, викладені відомості у заяві не підлягають внесенню до ЄРДР в порядку, передбаченому ст.214 КПК України (а.с.10).

Листом від 18.04.18 за підписом начальника Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області повідомлено заявника про те, що розглянувши ухвалу не встановлено обєктивних даних про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ч.2 ст.366 КК України слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, прокурорами місцевої прокуратури №2 м.Львова ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а тому, викладені відомості у заяві не підлягають внесенню до ЄРДР в порядку, передбаченому ст.214 КПК України. Цим же листом розяснено право на звернення до суду щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (а.с.12,13).

Також листом від 18.05.18 заступника начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області повідомлено ОСОБА_3, що за результатами службового розслідування щодо виконання ухвали слідчого судді від 10.04.18 складено висновок службового розслідування і такий направлений до Львівської місцевої прокуратури № 2 для встановлення наявності або відсутності в діях працівників Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області складу кримінального правопорушення щодо невнесення відомостей до ЄРДР (а.с.23,24).

Ухвалою від 04.05.2018 року слідчого судді Галицького районного суду м.Львова у справі зобовязано відповідальну особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути заяву ОСОБА_3 від 24 квітня 2018 року та повідомити автора такої заяви про результати розгляду (а.с.19).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких визначений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Враховуючи викладене, до спірних правовідносин, що виникли у цій справі норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не можуть бути застосовані.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Виходячи з положень ст.ст.1173, 1174 ЦК України, які регламентують порядок відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, та вважаючи, що такими неправомірними діями повноважної особи Шевченківського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та відповідальної особи Головного управління Національної поліції у Львівській області позивачеві заподіяно моральну шкоду, останній звернувся з позовом до держави Україна через Державну казначейську службу України, Львівської місцевої прокуратури №2, Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, безпосередньо діями яких йому була заподіяна шкода.

У відповідності до ст.29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Положеннями ст.56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

У відповідності до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як вбачається із роз`яснень, що містяться в п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст.56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб. Така шкода за наявності необхідних підстав може бути відшкодована на підставі ст. 440-1 ЦК чи іншого законодавства. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст.9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність". Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Як убачається з ухвали судді від 04 червня 2018 року позивачеві надавався термін на усунення недоліків позовної заяви у т.ч. визначити коло відповідачів, оскільки зазначені коди Львівської місцевої прокуратури №2: та Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області - в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно мають як юридичні особи: Прокуратура Львівської області та Головне управління НП у Львівській області.

За таких обставин, виходячи з недоведеності позивачем факту порушення його права відповідачем Шевченківським ВП ГУ НП у Львівській області, враховуючи при цьому, що ухвалами слідчого судді від 10.04.18 Шевченківського та від 04.05.18 Галицького районного суду м.Львова, на яку посилався позивач, було лише зобов'язано уповноважену особу здійснити відповідні дії за заявою ОСОБА_3 та не визнано дії (бездіяльність) працівників відповідача протиправними, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Вимогами цивільного процесуального законодавства встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

У відповідності до ст.ст.1,6 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015р. №580-VIII, поліція виконує: профілактичну, адміністративну, оперативно- розшукову, кримінально-процесуальну, виконавчу, охоронну функції. Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Міністром внутрішніх справ України.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" визначено перелік територіальних органів МВС України, що ліквідуються, та одночасно перелік територіальних органів Національної поліції, що утворюються.

У відповідності до цієї постанови Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Шевченківський районний відділ Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області ліквідуються та утворюється Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №877 затверджено "Положення про Національну поліцію України", яка відповідно до ст.ст.1, 14 Положення є центральним органом виконавчої влади та юридичною особою публічного права.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про прокуратуру» систему прокуратури України становлять:1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) спеціалізована антикорупційна прокуратура. Статтею 12 Закону передбачено, що у системі прокуратури України діють місцеві прокуратури, перелік та територіальна юрисдикція яких визначається в Додатку до цього Закону.

Таким чином Шевченківський відділ поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та Львівська місцева прокуратура №2 є лише структурними підрозділими відповідно Головного управління Національної поліції і прокуратури Львівської області та не є самостійними юридичними особами, а тому у відповідності до ст.ст.47 ЦПК України не наділені належною цивільно-процесуальною дієздатністю та не можуть бути відповідачами у даній праві, у зв'язку з чим заявлений до вказаних державних органів позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Позивач також посилається як на підставу позовних вимог статтю.22 ЦК України, а саме як особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому завдання збитків є матеріальною шкодою, а позивач не обгрунтовує позов будь якими розрахунками або доказами щодо нанесення йому матеріальних збитків, у звязку з чим нанесена йому моральна шкода.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до держави Україна через Державну казначейську службу України, Львівської місцевої прокуратури №2, Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області, третіх осіб ГУНП у Львівській області, Прокуратура Львівської області про стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 40000 гривень відмовити.

Позивач: ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач: Державна казначейська служба України, /, юридична адреса: 01601 м.Київ, вул..Бастіонна,6/

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду пртягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 03.12.18 року.

Суддя ОСОБА_13