Справа № 369/7750/18
Провадження № 2/369/3002/18
14.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ярмак О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,
У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 15 січня 2016 року, приблизно о 13 годині, 00 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак Z 58 DTZ, по Кільцевій дорозі, рухаючись у напрямку вулиці Котельникова в місті Києві, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3
Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду м, Києва від 24 лютого 2016 року по справі № 759/1581/16-п.
В результаті даної ДТП що сталася з вини водія ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль марки марки «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4.
Згідно Звіту № 1178, від 22 січня 2016 року, про оцінку автомобіля марки «Субару- Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1, складеного в ФОП «Кузьмік Сергій Павлович» оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_5, вартість матеріатьного збитку, завданого власнику автомобіля марки «Субару-Форестер-2.0і», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 89 795,49 грн.
На час скоєння даної ДТП, водій ОСОБА_2, не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою на підставі якої з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_3, грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України не з'явився, повідомлявся належним чином, просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі
Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 січня 2016 року, приблизно о 13 годині, 00 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак Z 58 DTZ, по Кільцевій дорозі, рухаючись у напрямку вулиці Котельникова в місті Києві, не дотримався безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 24 лютого 2016 року у справі № 759/1581/16-п. водія ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень у дохід держави.
17.01.2016 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до Звіту № 1178, від 22 січня 2016 року про оцінку автомобіля марки «Субару- Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1, складеного в ФОП «Кузьмік Сергій Павлович» оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_5, вартість матеріатьного збитку, завданого власнику автомобіля марки «Субару-Форестер-2.0і», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 89 795,49 грн.
Також відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону,МТСБУ здійснило оплату за послуги аварійного комісара в розмірі 826, 16 грн, що підтверджується платіжними дорученнями за № 5647рв від 18.07.2016 року.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду.
Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути предявлена протягом трьох років, з дня виконання зобовязання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Згідно ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки в судовому порядку було встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, суд дійшов висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь позивача МТСБУ.
Керуючись п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 6, 22, 29, 38, 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 268, 284, ЦПК України,
Інформація про відповідача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.