ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Херсон

справа № 766/17675/18

провадження № 22-ц/819/317/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 17 вересня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_6, ОСОБА_7 про забезпечення позову до його подання (особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт-Фактор», ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна),

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, який мають намір пред'явити до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт-Фактор», ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Ірина Миколаївна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з надвірними будівлями та господарчими спорудами та приміщення магазину, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування необхідності вчинення наведеної процесуальної дії заявники зазначили, що між ними та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт-Фактор» існує спір щодо наведеного нерухомого майна, яке вони за укладеним 11 лютого 2005 року договором іпотеки передали Комерційному банку «Західінкомбанк» ТзОВ в іпотеку з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_6 зобов'язань зі сплати кредитних коштів в розмірі 150 000 грн, наданих йому за укладеним з банком 11 лютого 2005 року кредитним договором.

23 серпня 2017 року у наведених зобов'язаннях здійснено заміну кредитора з Комерційного банку «Західінкомбанк» ТзОВ на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт-Фактор», про що заявників було повідомлено.

09 січня 2018 року приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна І.М. передала їм (заявникам) письмову вимогу ТОВ «ФК» Еліт-Фактор» про усунення порушень зобов'язань за укладеним кредитним договором, а 28 серпня 2018 року вони отримали від ОСОБА_5, якому на підставі договору купівлі-продажу ТОВ «ФК «Еліт-Фактор» продало спірне нерухоме майно (предмет іпотеки), вимогу про звільнення будинку.

Посилаючись на незаконність набуття ОСОБА_5 права власності на спірне нерухоме майно, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу ТОВ «ФК «Еліт-Фактор» порушило умови договору іпотеки та у визначений пунктом 7.2.3 цього договору строк письмово не повідомило їх як іпотекодавців про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки з іншою особою, а також на недотримання товариством визначеного статтею 1082 ЦК України порядку виконання боржником грошової вимоги факторові, що свідчить про порушення їх прав як іпотекодавців та є підставою для подання відповідного позову, заявники просили суд вжити заходів забезпечення позову до його пред'явлення шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, заборони відповідачам вчиняти будь-які, в тому числі, пов'язані з відчуженням, виселенням, користуванням, володінням чи розпорядженням майном дії, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених прав, за захистом яких вони мають намір звернутися до суду.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу суду в частині заборони йому вчиняти будь-які дії, в тому числі, пов'язані з користуванням, володінням чи розпорядженням будинком скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову до його пред'явлення у обраний спосіб не відповідають обставинам справи та зроблені без врахування його інтересів як власника спірного нерухомого майна.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 її доводи не визнали, висновок суду щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у обраний ними спосіб вважають правильним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії або іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої цієї статті.

Із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають намір звернутися до суду за захистом прав первісних власників щодо нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_1, яке є їхнім і членів їхньої сім'ї постійним та єдиним місцем проживання, і яке за укладеним ними 11.02.2005 року договором іпотеки було передано в іпотеку Комерційного банку «Західінкомбанк» ТзОВ для забезпечення зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором від 11.02.2005 року.

20 серпня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фактор», правонаступник Комерційного банку «Західінкомбанк», зареєструвало право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки та продало наведене вище нерухоме майно ОСОБА_5, право власності якого зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку.

ОСОБА_5 з моменту набуття права власності на будинок по АДРЕСА_1 ним не володіє та не користується.

ОСОБА_6, які із сім'єю безперервно проживають в будинку, вважають такі дії іпотекодержателя незаконними і на час перегляду апеляційним судом справи звернулися до суду з відповідними позовними вимогами щодо дійсності укладеного договору відчуження спірного нерухомого майна.

Крім того ОСОБА_6 21 вересня 2018 року подав до Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області заяву про злочин, яка була зареєстрована в журналі ЄО за №27729 та в якій було зазначено про незаконне проникнення до будинку за місцем його проживання із застосуванням насильства, однак уповноважена особа ХВП ГУНП в Херсонській області відмовила у внесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою від 11 жовтня 2018 року слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області за наслідком розгляду скарги ОСОБА_6 зобов'язав уповноважену особу Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 21.09.2018 року, зареєстрованою в журналі ЄО за №27729.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_6 та ОСОБА_7- адвокат ОСОБА_9 пояснив, що на даний час незаконні, на його думку, дії невстановлених осіб щодо користування спірним будинком тривають і направлені ці дії на те, щоб виселити сім'ю первісного власника без застосування передбаченого законом способу вирішення цього питання та до вирішення судом спору стосовно дійсності договору купівлі-продажу будинку та законності набуття ОСОБА_5 права власності на нього.

Представник ОСОБА_5- адвокат ОСОБА_10 підтвердила той факт, що ОСОБА_5 передав придбане ним нерухоме майно в оренду та вважає дії останнього такими, що знаходяться у площині повноважень власника на розпорядження майном.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

В даній справі спір виник між новим власником нерухомого майна, який придбав його у іпотекодержателя та не може користуватися своєю власністю, оскільки попередній власник, який втратив право власності на житло, відмовляється виселятися з нього та оспорив дійсність укладеного щодо предмета іпотеки договору відчуження.

Враховуючи, що до вирішення цього спору по суті правомірність дій кожної із сторін щодо спірного нерухомого майна не є очевидною і зважаючи на те, що одночасне користування та володіння житлом обома власниками (попереднім та новим) неможливе і, як вбачається із наведених вище обставин, породжує лише конфлікти та нові спори, колегія суддів вважає, що обравши такий вид забезпечення позову, як заборона новому власнику вчиняти дії, пов'язані з користуванням, володінням чи розпорядженням будинком АДРЕСА_1, суд першої інстанції діяв відповідно до визначених нормами процесуального права завдань та основних засад цивільного судочинства і обґрунтовано дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивачів.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і як такі, що не ґрунтуються на законі та належних доказах, підлягають відхиленню.

Так, твердження ОСОБА_5 про те, що суд порушив визначені законом засади захисту права власності, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до положень статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Наведена норма матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що саме держава зобов'язана забезпечувати, як дотримання прав усіх суб'єктів права власності, так і баланс прав, в тому числі прав попереднього та нового власника.

Для виконання наведених повноважень у цивільному процесі передбачено інститут забезпечення позову, застосування якого у спірних відносинах направлений на забезпечення ефективного захисту прав попереднього власника з обмеженням прав нового власника.

Слід зазначити, що ці обмеження носять тимчасовий характер і, на думку колегії суддів, є менш обтяжливими для нового власника, який не користувався будинком, в той час, як спірне нерухоме майно є місцем проживання попереднього власника та членів його сім'ї.

Таким чином, суд забезпечив дотримання балансу інтересів сторін до вирішення спору по суті.

Ухвалене судове рішення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до положень статті 10 ЦПК України підлягає застосуванню судами при розгляді справ.

Так, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, в свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання-пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як для дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб'єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

З огляду на наведене, колегія суддів зробила висновок про те, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування в оскарженій частині відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2018 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року

Суддя Л.В. Пузанова