Справа № 738/1707/18
№ провадження 2-о/738/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді - Волошиної Н.В.

з участю секретаря судового засідання - Донець Г.В.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи - Соколко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А H О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, посилаючись на те, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання паспорта громадянина України. Зазначила, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в місті Мена Менського району Чернігівської області, по досягненню 16-річного віку паспорт громадянина СРСР не отримувала, з метою отримання паспорта громадянина України вона звернулась до Менського районного сектору Управління міграційної служби України в Чернігівській області, проте їй було відмовлено та роз'яснено, що отримати паспорт громадянина України вона зможе лише після встановлення належності її до громадянства України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник підтримали заяву, просили її задовольнити. ОСОБА_1 уточнила, що паспорт громадянина колишнього СРСР вона отримувала, але його викрали, з приводу крадіжки паспорта та отримання паспорта громадянина України нікуди не зверталася, бо в цьому не було потреби. Також пояснила, що вона народилася в 1959 році в місті Мена Чернігівської області, у 1970-х роках навчалася та працювала в селищі Сосниця Чернігівської області, в 1990 році переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_1, де тривалий час проживала із співмешканцем ОСОБА_4, працювала спочатку у колгоспі, а потім заробляла кошти на проживання у фермерів. Документи на підтвердження її роботи у колгоспі не збереглися, трудова книжка згоріла, у фермерів працювала неофіційно. На даний час також проживає у селі Киселівка у своєї дочки.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Соколко Ю.В. не заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснив, що остання звернулась до Менського РС УДМС України в Чернігівській області з питання втрати паспорта громадянина колишнього СРСР та документування її паспортом громадянина України, з метою ідентифікації та визначення належності її до громадянства України були проведені відповідні перевірки, в результаті яких не виявилось можливим підтвердити належність ОСОБА_1 до громадянства України, та роз'яснено останній підтвердити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) в судовому порядку, оскільки в даному випадку процедура встановлення належності до громадянства України можлива лише на підставі рішення суду.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 знає з 1990 року, тобто з того часу як остання переїхала на постійне місце проживання в АДРЕСА_1. Тривалий час ОСОБА_1 проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, у них народилася донька, на даний час ОСОБА_1 проживає у селі Киселівка у своєї доньки. Також свідок зазначила, що їй відомо про те, що заявник не мала паспорта громадянина України, та з цього приводу висловила думку про те, що остання вела осілий спосіб життя, нікуди не виїжджала із села, офіційно не працювала, то паспорт їй і не потрібен був.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він познайомився з ОСОБА_1 влітку 1990 року, з цього часу вони проживали разом в АДРЕСА_1, на даний час ОСОБА_1 проживає у селі Киселівка у доньки. На початку їх спільного проживання заявник працювала у колгоспі, а потім у фермерів, йому відомо, що вона не мала паспорта громадянина України.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, представника заінтересованої особи, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вiдповiдно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК Укpаїни, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян ; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відносити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту проживання на території України необхідно заявнику для встановлення належності до громадянства України та отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Мена Чернігівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Особу ОСОБА_1 встановлено виконуючим обов'язки старости Киселівського старостинського округу ОСОБА_6, про що надано відповідну довідку (а.с.7).

Відповідно до записів в трудовій книжці, виданій 02 вересня 1975 року на ім'я ОСОБА_1, 1959 року народження, остання з 28 серпня 1975 року по 13 квітня 1976 року працювала на Сосницькій швейно-галантерейній фабриці, з 06 грудня 1976 року по 10 березня 1977 року - листоношею у Менському райвузлі зв'язку, з 09 липня 1979 року по 17 грудня 1979 року та з 28 квітня по 01 липня 1981 року - робітником в Менському зоопарку, з 08 січня по 03 жовтня 1980 року - прибиральницею в Менському коопунівермазі (а.с.8, 9).

З довідки №784/5 від 26 вересня 2018 року, виданої Менською міською радою Менського району Чернігівською області, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Мена Менського району Чернігівської області, з 1990 року проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації, проживала по АДРЕСА_1 у співмешканця ОСОБА_4, на даний час проживає у дочки ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 (а.с.7).

Менським районним сектором Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, оскільки в ході проведеної перевірки не підтверджено її належність до громадянства України, а саме реєстрація її місця проживання на території України з 1991 року, та було роз'яснено про встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року в судовому порядку.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство» і може пов'язуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 статті 3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Пунктом 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, встановлено, що разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається рішення суду.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наявними та дослідженими у матеріалах справи доказами, показаннями свідків, та вважає за необхідне задовольнити вимоги заявника про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2), заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (місцезнаходження: вулиця Шевченка, 51-а, місто Чернігів), про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлений 27 листопада 2018 року.

Суддя Н.В. Волошина