АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 177/523/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони: позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року про забезпечення позову, постановлену суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Рукавіцин Ігор Анатолійович, КП «Центр державної реєстрації» про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей та визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна.

Разом із позовною заявою подав клопотання про забезпечення позову, в мотивування якого зазначив, що 14 січня 2016 року між ним та відповідачем укладено договір іпотеки з позикою грошей в сумі 26000 доларів США. У зв'язку з неможливістю повернення суми позики у визначений договором строк, укладено договори про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей. Стверджував, що укладаючи вказані договори, він вважав, що лише продовжує строк дії договору. Однак у березні 2018 року дізнався, що право власності на належний йому житловий будинок та земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2, при цьому жодних дій, які б свідчили про фактичний перехід права власності на будинок від нього до відповідача вони не вчиняли. Посилаючись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у даній справі, а відповідно захисту його порушених прав, просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Накладено арешт на АДРЕСА_1 із господарчою будівлею і спорудами, об'єкт житлової нерухомості, розташований за адресом: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із ухвалою суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В мотивування апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом не враховано, що право власності на спірне домоволодіння перейшло до нього в спеціальному позасудовому порядку на підставі ст.ст.36,37 ЗУ «Про іпотеку», згідно застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно договору від 14 січня 2016 року. Крім того, вважає, обраний спосіб забезпечення позову є неспівмірним із заявленими вимогами та є непропорційним втручанням у захищене його право на мирне володіння майном. Заявником не надано доказів ризиків можливого не виконання або утруднення виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Задовольняючи клопотання позивача ОСОБА_1 та забезпечуючи позов шляхом накладання арешту на нерухоме майно, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний спосіб забезпечення є співмірним із заявленими вимогами та невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися із висновком суду першої інстанції, стосовно доцільності обрання саме визначеного судом способу забезпечення позову шляхом накладання арешту.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Як роз'яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, предметом заявлених ОСОБА_1 позовних вимог є, крім іншого, саме скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, що розташоване у Дніпропетровській області, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Сонячна, буд.170 за відповідачем ОСОБА_2 Тому колегія суддів погоджується із співмірністю заявленого способу захисту із заявленими позовними вимогами, наявністю доцільного сумніву позивача, задля уникнення ймовірної реалізації майна, забезпечити заявлений позов.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із обраним позивачем способом забезпечення.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Колегія суддів дійшла висновку, що обраний судом першої інстанції спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння майном, що може призвести до шкоди, тому вважає за доцільне змінити його з арешту нерухомого майна н заборону його відчуження..

Задля уникнення обмеження права користування відповідача належним йому майном, колегія суддів вважає доцільним обрати засіб забезпечення заявленого ОСОБА_1 позову шляхом заборони відповідачу відчужувати спірне нерухоме майно до вирішення справи по суті, що не обмежить жодним чином право власника на його користування, а лише, щодо його розпорядження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2018 року скасувати та постановити нову про часткове задоволення клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей та визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, заборонити відчуження житлового будинку із господарчою будівлею і спорудами, розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Копію ухвали для виконання надіслати на адресу Відділу з питань державної реєстрації Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 12 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: