Справа № 361/5967/18
Провадження № 2/361/3104/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Радзівіл А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до відповідача ОСОБА_2 в якому просить визнати обєктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль ГАЗ д.н.з. АІ 6900ВОЮ; визнати обєктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на грошові кошти в сумі 760000 грн. 00 коп., отримані ОСОБА_2 по кредитній лінії від ПАТ КредіАгрікольБанк; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 380000 грн. її долі в обєкті спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на грошові кошти в сумі 760000 грн. отримані ОСОБА_2 по кредитній лінії від ПАТ КредіАгрікольБанк; зарахувати 380000 грн. у вигляді компенсації за частку ОСОБА_2 в обєкті спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на автомобіль НОМЕР_2 визнати за ОСОБА_1 Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 75000 грн. компенсації її долі в обєкті спільної сумісної власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Позивач в змісті позовної заяви зазначає про те, що в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якій він просить визнати спільною сумісною власністю квартиру, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Бровари, вул. Олімпійська, буд. 8 б.кв. 46, автомобіль НОМЕР_3, яка зареєстрована на ОСОБА_1, автомобілі НОМЕР_1, автомобіль НОМЕР_4, які зареєстровані на ОСОБА_2, розподіливши вищевказану квартиру по ? частині за кожним, залишивши автомобіль НОМЕР_3 ОСОБА_1, автомобіль НОМЕР_1 та автомобіль НОМЕР_5 ОСОБА_2, компенсувавши ОСОБА_1 вартість половини автомобіля НОМЕР_5.

Позивач також зазначає, що вона подала до суду зустрічний позов у вказаній цивільній справі, яка розглядається під головуванням судді Радзівіл А.Г., але він на її думку не законно не був прийнятий.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України).

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч. 9 ст. 40 ЦПК України).

Разом з тим, статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об'єктивного рішення у справі.

Вказане випливає з принципу об'єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді (схвалені резолюцією 2006/23 від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції та ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі Білуга проти України, від 28.10.1999 року у справі Ветштан проти Швейцарії) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Волков проти України від 27.05.2013 року суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Суддя Радзівіл А.Г. ні прямо, а ні побічно не заінтересована у результаті розгляду цієї справи.

Враховуючи, що існують підстави, визначені п. 5 ч. 1 ст. 39 ЦПК України, та з метою дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом та запобігання у подальшому сумнівів у необ'єктивності та упередженості судді, головуючий суддя Радзівіл А.Г. заявляє собі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 37, 39, 40, 353, п. 15.4 Перехідних положень ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заявити головуючому судді у справі ОСОБА_3 самовідвід.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, справа № 361/5967/18, провадження № 2/361/3104/18 -передати до канцелярії Броварського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про визначення судді для розгляду справи, в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.