Справа № 369/6118/18
Провадження № 2/369/2669/18
08.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Дубас Т.В.,
при секретарі Яцевич В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
В травні 2018 року позивач публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 09.08.2017 року було укладено Договір про споживчий кредит №0026_0530, відповідно до якого банк надав останній кредит у сумі 200 000,00 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 23,5% річних з кінцевим строком повернення 08.08.2022 року. Банк виконав умови передбачені кредитним договором, надавши позичальнику кредит сумою 200 000,00 грн, позичальник же в свою чергу не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення позичених коштів, у зв'язку з чим у позичальника перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором яка станом на 24.04.2018 року має розмір 230 753,57 гривень.
В якості забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 09.08.2017 року укладений іпотечний договір №007_0530, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за №1181, відповідно до умов якого банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру в АДРЕСА_4, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м. Неналежне виконання зобов'язань з поверненню кредитних коштів стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом.
Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення по справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідач у встановлений судом термін відзив на позовну заяву до суду не надав.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 09.08.2017 року було укладено Договір про споживчий кредит №0026_0530, відповідно до якого банк надав останній кредит у сумі 200 000,00 грн, на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 23,5% річних з кінцевим строком повернення 08.08.2022 року.
Відповідно до положень кредитного договору Позичальник - ОСОБА_1 зобов`язалася здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредит у встановлений кредитним договором строк.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Банк виконав умови передбачені кредитним договором, надавши позичальнику кредит сумою 200 000,00 грн, позичальник же в свою чергу не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання з повернення позичених коштів, у зв'язку з чим у позичальника перед банком утворилась заборгованість за кредитним договором яка станом на 24.04.2018 рік має розмір 230 753.57 (двісті тридцять тисяч сімсот п'ятдесят три) грн. 57 коп., з яких: 173 328,00 грн загальна сума не простроченого кредиту (основного боргу); 20 338,00 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 27 895,57 грн.; загальна сума заборгованості по сплаті прострочених відсотків за користування кредитом; 2 992,54 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом за період з 01.04.2018р. по 24.04.2018 р. включно; 1 605,36 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 2 557,23 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 641,22 грн. - загальна суме інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу за період 18.09.2017 р. по 24.04.2018 р.; 998,73 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам за період з 18.09.2017 р. по 24.04.2018р.: 152,30 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по кредит) за період з 18.09.2017 р. по 24.04.2018 р.; 244,62 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам за період з 18.09.2017 р. по 24.04.2018р.. яка виникла з договору про споживчий кредит № 0026 0530 від 09 серпня 2017 року.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ст.ст. 525, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виконання зобов`язань у встановлений строк - це один з елементів належного виконання зобов`язань.
В якості забезпечення належного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 09.08.2017 року укладений іпотечний договір №007_0530, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований за №1181, відповідно до умов якого банку передано в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру в АДРЕСА_4, загальною площею 52,1 кв.м, житловою площею 15,1 кв.м. Неналежне виконання зобов'язань з поверненню кредитних коштів стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом.
Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно п. 2.1 Іпотечного договору від 09.08.2017 року, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання Зобовязання , передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, Предмет іпотеки, що належить іпотекодавцю на праві власності.
Як роз'яснено у пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3, 4 ЦПК).
Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".
Відповідно до ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до положень ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Отже підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення зобов'язань з боку боржника.
Оскільки в зв'язку із невиконанням умов кредитного договору у позичальника утворилася заборгованість, за умовами договору іпотеки та відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" банк набув право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.
Відповідно ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до ч.1 ст. 33, ч.1 ст.41 Закону України "Про іпотеку" у випадку не виконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року № 6-340 цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні таких норм права.
Пунктом 4.3 Іпотечного договору передбачено, що іпотеко держатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених цим договором та законодавством в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов зобов'язання (повністю або частково), зокрема але не виключно, якщо в строки, встановлені кредитним договором позичальник не поверне (повністю або частково) іпотеко держателю суму кредиту, та/або іншу заборгованість, платежі неустойки(пені, штрафу), що передбачені та / або випливають із зобов'язання, а також в інших випадках передбачених кредитним договором, а рівно у випадках якщо будь-яка з гарантій/запевнень або будь-який документ надані іпотекодавцем у відповідності з цим договором виявляються (стануть) недійсними.
Звернення позивача до суду з дійсним позовом свідчить про невиконання боргових зобов'язань з боку позичальника перед банком, з чого слідує, що вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Судом досліджено висновок ТОВ «Агенство незалежної оцінки «Ваш експерт» за №1718 від 26.04.2018 року відповідно до якого ринкова вартість об'єкту оцінювання - жилої однокімнатної квартири АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_1, визначена станом на 26.04.2018 року за замовленням ПАТ «Ощадбанк» складає 420 000,00 гривень без ПДВ.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 3 461,30 гривень.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 549, 625, 1054 ЦК України, та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Київської області або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: Дубас Т.В.