Справа № 720/1695/18
Провадження № 2-н/720/62/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Новоселиця

Суддя, Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1, розглянув заяву ОСОБА_2, про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання з ОСОБА_3,

встановив:

03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, про видачу судового наказу, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання із ОСОБА_3.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Так, положеннями ст. 199 СК України визначено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

А саме, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 СК України врегульовано розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, які підлягають стягненню за рішенням суд

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу. У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Згідно п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Таким чином, оскільки заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.163, 165, 167 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2, про видачу судового наказу, про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання з ОСОБА_3.

Роз'яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицький районний суд в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.