Справа № 219/6336/18
Провадження № 2/219/2184/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2018 року м. Бахмут
Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Конопленко О.С.
за участю секретаря Троян Л.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 28 серпня 2018 року, яке в подальшому відкладено ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області на 27 вересня 2018 року на 08 годину 00 хвилин у звязку із неявкою відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином: у відповідності до частини 9 статті 128 ЦПК України засобом телефонного звязку, що оформлено відповідною телефонограмою, та довідкою про доставку sms-повідомлення. Нею подано до суду заяву, в якій вона просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою, яка була направлена відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У встановлений ухвалою від 30 липня 2018 року строк відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, але причин неявки суду не повідомив, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без його участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
У зв'язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).
Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач є власником однієї другої частини жилою площею 41,9 кв.м., загальною площею 78,3 кв.м. жилого будинку номер 9 «а» по вулиці Горбатова у місті Часів Ярі Донецької області, розташованого на земельній ділянці площею 1560,5 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 грудня 2012 року (а.с. 14), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 03 грудня 2012 року за № 32616891 (а.с. 15), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 04 липня 2013 року за № 5711175 (а.с. 16), та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої судом 27 вересня 2018 року за № 139305150 (а.с. 46-49).
З довідки № 2850, виданої начальником відділу з реєстрації місця проживання фізичних осіб Часовоярської міської ради ОСОБА_5 14 червня 2018 року, вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані: позивач, її син ОСОБА_2 (відповідач по справі), племінниця ОСОБА_6 та син племінниці ОСОБА_7 (а.с. 13).
Згідно копії свідоцтва про народження серії УІ-НО № 340155, виданого Часово-Ярським виконкомом Артемівської міської ради Донецької області 10 січня 1985 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі «Батьки» батьком зазначений ОСОБА_3, матірю ОСОБА_1 (а.с. 17).
З акту від 15 червня 2018 року, складеного депутатом Часовоярської міської ради ОСОБА_8 у присутності сусідів-свідків: ОСОБА_9, яка проживає у квартирі № 1, розташованій у будинку № 9а по вулиці Горбатова у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області, та ОСОБА_10, яка проживає у квартирі № 2, розташованій у будинку № 13 по вулиці Горбатова у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області, вбачається, що громадянин ОСОБА_2 зареєстрований, але не мешкає за адресою: АДРЕСА_3 з листопада 2012 року по час складання акту (а.с. 12).
Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
При розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи є причини відсутності відповідача поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.
При розгляді справи судом встановлено, що відповідач користувався житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4, до листопада 2012 року, тобто у вказаному будинку відповідач не проживає понад шість місяців.
Враховуючи викладене, суд вважає, що факт відсутності відповідача у вищезазначеному будинку без поважних на те причин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим, суд вважає, що за відповідачем не може бути збережено право користування житловим приміщенням і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Задовольняючи позов, суд, у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати, повязані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 704,80 гривень.
Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С.Конопленко