Справа № 462/3994/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-з/783/93/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року Апеляційного суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Копняк С.М.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши заяву у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та визнання права на власності,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2000 року по жовтень 2013 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2016 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 березня 2016 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 скасовано та ухвалено нове рішення,яким у цій частині позову відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року рішення апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначав, що вважає рішення суду незаконним, таким, що підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, оскільки обставини, які мають значення для справи та які суд вважав встановленими є недоведеними, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 31 березня 2016 року частково змінено, виклавши абз.2 резолютивної частини рішення у такій редакції: визнати факт спільного проживання однією сім»єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2004 року по жовтень 2013 року. В решті рішення суду залишено без змін.

В травні 2018 року ОСОБА_2 подала до суду апеляційної інстанції клопотання про ухвалення додаткового рішення. В обгрунтування клопотання зазначає, що приймаючи постанову, апеляційний суд не вирішив питання стосовно розподілу судових витрат, а саме щодо компенсації їй понесених витрат за подання касаційної скарги. Просить прийняти додаткове рішення у справі, яким стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 4677,12 грн. як компенсацію за сплачений судовий збір при поданні касаційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Неприбуття у судове засідання осіб, які повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення немає.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пп. б, в п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення , розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час ухвалення рішення судом першої інстанції питання про понесені судові витрати не вирішувалось.

Приймаючи постанову, апеляційний суд змінив рішення суду лише в частині визнання факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а в решті рішення суду залишено без змін.

Враховуючи те, що питання про судові витрати не вирішувалось судом першої інстанції у суду апеляційної інстанції не було підстав змінювати розподіл судових витрат.

Крім цього, суд апеляційної інстанції не має повноважень вирішувати питання про стягнення компенсації за подання касаційної скарги, а відтак підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення немає.

Керуючись ч.13 ст.141, ч.5 ст.258, ст. 270, ч.2 ст.ст.381 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна та визнання права на власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст.389 -391 ЦПК України.

Головуючий: Мікуш Ю.Р.

Судді: Копняк С.М.

Савуляк Р.В.