Ухвала

"22" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Мовлянова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом для захисту трудових прав,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить вважати причину пропуску процесуального строку на звернення до Дніпровського районного суду м. Києва поважною, поновити пропущений строк для звернення до суду з цим позовом, визнати недійсним та скасувати наказ Державної установи «Урядовий контактний Центр» від 07.05.2018 року № 157-К/тр про звільнення у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я; поновити на посаді; зобов'язати керівництво Державної установи «Урядовий контактний Центр» здійснити звільнення ОСОБА_1 у відповідності з вимогами п. 5 ст. 40 КЗпП України, видавши відповідний наказ та внісши відповідний запис до трудової книжки; провести остаточний розрахунок при звільненні та стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 08.05.2018 року по день фактичного розрахунку.

У позові зазначає, що його звільнення відбулося з грубим порушенням норм чинного законодавства, у тому числі порушення п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, оскільки без його згоди була переслана трудова книжка на адресу його постійного проживання у гуртожиток, в якому він тривалий час був відсутній у зв'язку із знаходженням у медичних закладах. Про звільнення з роботи йому стало відомо лише після повернення до гуртожитку коли отримав у відділенні «Укрпошта» листа з трудовою книжкою.

Відсутність інформації щодо звільнення з посади призвело до пропуску визначеного законом місячного строку звернення до суду.

З метою відновлення порушених конституційних прав у червні 2018 року він звертався з позовом до ДУ «Урядовий контактний центр» до Окружного адміністративного суду м. Києва, яким була винесена ухвала від 03.07.2018 року про залишення позовної заяви без руху, оскільки позов належить до підсудності місцевого загального суду, так як позивач не є державним службовцем.

Строки звернення до Дніпровського районного суду м. Києва ним були пропущені через помилковість визначення підсудності спору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав вимоги заяви та викладені у ній обставини.

Представник відповідача Морозов О.О. просив відмовити у задоволенні заяви, зазначивши, що суд має застосувати встановлений законом строк звернення до суду з позовом про оскарження звільнення з роботи, який позивачем пропущений, помилкове визначення ОСОБА_1 неналежної підсудності справи не являється поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Предметом спору, серед іншого, є оскарження наказу про звільнення позивача № 157-К/тр від 07.05.2018 року. При цьому позов поданий до Дніпровського районного суду м. Києва 27.07.2018 року, тобто з пропуском визначеного законом місячного строку такого звернення.

Відповідно ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (ч. 1 ст. 126 ЦПК України).

За нормою ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що після отримання ним трудової книжки він з позовом для вирішення трудового спору відразу звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва, що підтверджується письмовими доказами.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.07.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Урядовий контактний центр» про скасування наказу, поновлення на посаді, зобов'язання вчинити дії, провести остаточний розрахунок було залишено без руху для надання інформації та доказів на підтвердження щодо належності посади позивача, з якої його було звільнено, до державної служби в розумінні норм Закону України «Про державну службу» (т. 1, а.с. 16, 16 зв.). У зв'язку з помилковим зверненням до адміністративного суду представником позивача ОСОБА_3 була подана заява від 23.07.2018 року про відкликання позову з Окружного адміністративного суду м. Києва (т. 1, а.с. 17). До Дніпровського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 надійшов 27.07.2018 року (т. 1, а.с. 1).

З урахуванням викладеного суд вважає поважними причини пропуску звернення до суду з даним позовом ОСОБА_1, у зв'язку з чим визначений законом процесуальний строк звернення до суду для вирішення трудового спору слід поновити.

Згідно положень частин 1, 6 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 233, 234 КЗпП України, ст. ст. 120, 126, 127,353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовом для захисту трудових прав задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для звернення до суду з позовом до Державної установи «Урядовий контактний центр» про визнання недійсним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Л.М.Виниченко