Справа № 489/214/16-ц
Номер провадження 2/489/22/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_5,

експерта - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та зміну розміру ідеальних часток, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, яким, після зміни позовних вимог, в остаточній редакції, просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали гаражу літ. «О» по АДРЕСА_1, вартість яких складає 300 262,00 грн.; змінити ідеальні частки співвласників вказаного житлового будинку у зв'язку з виконанням поліпшення, визнавши за ОСОБА_1 66/100 часток, за ОСОБА_3 - 34/100 частки.

Вказувала, що з 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 Подружжя проживало у житловому будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_2, 1/2 частка якого належала ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності. ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер чоловік позивача - ОСОБА_7

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що:

-за час шлюбу позивач та її чоловік за власні та взяті у кредит кошти здійснили капітальний ремонт та значні поліпшення будинку;

-також ними був побудований гараж, який померлий чоловік позивача не встиг ввести в експлуатацію;

-оскільки чоловік за життя не ввів в експлуатацію гараж, позивач має право на будівельні матеріали, використані для побудови цього гаражу;

-позивач після смерті чоловіка успадкувала 1/6 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами АДРЕСА_2;

-оскільки позивачем та її чоловіком було здійснено значні поліпшення в будинку, внаслідок його ремонту, вважає, що змінились реальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на будинок.

Згідно наданого відзиву відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечувала, оскільки:

-позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, так як поліпшення здійсненні ще в 2009 році, а позов пред'явлено 15.01.2016 року;

-позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права та спір між сторонами фактично відсутній;

-на момент проведення позивачем та її чоловіком реконструкції спірного житлового будинку, останній не був співвласником будинку;

-реконструкція подружжям здійснювалась без згоди відповідачів, через що останні не несуть обов'язку щодо несення витрат на реконструкцію;

-оскільки добудова здійснена позивачем без згоди інших співвласників, вона не змінює розміру їх часток у праві спільної часткової власності;

-позивач не надала жодних доказів, що вона позбавлена можливості ввести в експлуатацію самовільно реконструйовані літню кухню та гараж;

-позивач також не надала жодних доказів того, що вона зверталась до відповідача з приводу надання дозволу останню на здійснення перебудови літньої кухні, гаражу в спірному домоволодінні, або щодо виділу її частки житлового будинку в натурі;

-Висновок експерта з будівельно-оціночно-технічної експертизи по справі є суб'єктивним та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ідеальні частки співвласників реальним часткам не відповідають, реального розподілу домоволодіння між сторонами не було.

08 червня 2016 року третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували, що спадкоємець ОСОБА_7 за життя отримав кредит у розмірі 200 000 грн. 00 коп. Проте, на час подачі позову заборгованість за кредитом складає 129 179 грн. 88 коп., яку мають погасити спадкоємці боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Позивач ОСОБА_1 із позовом ПАТ «Укрсоцбанк» не згодна та проти його задоволення заперечує, оскільки кредитору достовірно було відомо про смерть боржника ОСОБА_7 ще в травні 2015 року під час розгляду Ленінським районним судом м. Миколаєва цивільної справи №489/3187/15-ц, в той час як з вимогами про стягнення заборгованості зі спадкоємців Банк звернувся 16.06.2016 року, поза межами встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку.

22.01.2016 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду 16.06.2016 року об'єднано в одне провадження позовні вимоги третьої особи з позовними вимогами за первісним позовом.

11.08.2016 року згідно Ухвали по справі призначено будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено.

03.03.2017 року провадження у справі відновлено у зв'язку з надходженням висновку експерта.

12.04.2017 року Ухвалою суду по справі відмовлено у клопотанні позивача про призначення будівельно-технічної експертизи.

Згідно Ухвали від 12.04.2017 року судом призначено додаткову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до Ухвал від 01.09.2017 року справу прийнято до провадження, поновлено та призначено до розгляду.

За Ухвалою від 19.02.2018 року в судове засідання викликано експерта для дачі пояснень по виготовленому висновку та проведеному експертному дослідженню.

Також 19.02.2018 року розгляд справи відкладено на 19.04.2018 року.

19.04.2018 року згідно Ухвали розгляд справи відкладено на 21.06.2018 року.

21.06.2018 року розгляд справи відкладено на 21.09.2018 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Щодо позову третьої особи своєї позиції не висловлювали.

Третя особа Друга Миколаївська державна нотаріальна контора просила розглядати справу без участі їх представника.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, відповідно до поданої заяви просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані сторонами докази, суд при вирішенні справи виходить з такого.

Відповідно до договору від 03.06.1969 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 купили цілий житловий будинок по АДРЕСА_3

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2006 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_10 (Т.1, а.с.81). Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва виправлено помилку у вказаному судовому рішенні, а саме виправлена помилкова дата його ухвалення на вірну «14.03.2003 року».

ОСОБА_11 згідно складеного нею Заповіту від 12.02.2005 року, належну їй ? частку житлового будинку АДРЕСА_4 заповідала ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_11 померла. З метою оформлення спадкових прав після її смерті ОСОБА_7 23.09.2005 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_11

08.09.2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

Під час шлюбу подружжя разом проживало в житловому будинку АДРЕСА_2. Наведене, під час розгляду справи, не було спростовано жодною із сторін.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2.

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 звернулись його дружина ОСОБА_1 та мати - ОСОБА_4 Син померлого ОСОБА_12 звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від належної йому частки спадщини на користь бабусі - ОСОБА_4

05.08.2015 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 видано ОСОБА_4 Свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 2/6 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2.

Разом з тим, 02.06.2015 року та 11.08.2015 року ОСОБА_4 за нотаріально посвідченими договорами дарування, відчужила на користь ОСОБА_3, належні їй на праві власності 1/2 та 2/6 частки житлового будинку АДРЕСА_2 - відповідно (Т.1, а.с.76,78).

17.02.2018 року ОСОБА_1 після померлого чоловіка ОСОБА_7 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким позивачу належить 1/6 частка житлового будинку АДРЕСА_2 (Т.3, а.с.65).

Таким чином, на теперішній час житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 - 1/6 частка, та ОСОБА_3 - 5/6 часток.

Позивач стверджує, що за життя її чоловіка, подружжям було здійснено капітальний ремонт частини будинку, у якому мешкало подружжя, а також було відремонтовано кімнату, яка входила до частини будинку, що належала відповідачу ОСОБА_4 При цьому, саме позивач разом з чоловіком понесли витрати на ремонт, взяли кредит під виконання поліпшення усього будинку, зокрема перебудували літню кухню, зацементували частину двору, закріпили фундамент, побудували мангал з дахом, відремонтували фасад.

На підтвердження наведеного позивачем надано суду копії кошторисів та чеків станом на 2007 рік із розрахунком витрачених подружжям на ремонт житлового будинку коштів(а.с.Т.1, а.с.24-56).

В зв'язку з тим, що подружжям здійснені значні поліпшення у житловому будинку, позивач ОСОБА_1 вважає, що змінились ідеальні частки співвласників житлового будинку.

Так, за клопотанням позивача 11.08.2016 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, для визначення будівельних матеріалів, що були використані при переплануванні (реконструкції, збільшення площі) гаражу за адресою: АДРЕСА_5 визначення переліку невід'ємних поліпшень даного житлового будинку, здійснених з 08.09.2007 року; визначення зміни часток співвласників у зв'язку із здійсненими ремонтними роботами.

Проте, у зв'язку з тим, що експертом при проведенні дослідження було невірно визначено ідеальні частки співвласників на теперішній час, 12.04.2017 року по справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання, що й перед першою експертизою.

Згідно з висновками експерта №125-082 від 27.02.2017 року та №125-082/1 від 07.07.2017 року, вартість будівельних робіт і матеріалів, які були використані під час будівництва господарських будов і споруд в житловому будинку АДРЕСА_6 складає 223 188 грн., зокрема, будівельних матеріалів - 164 639 грн., будівельних робіт - 58 549 грн.

також зазначає, що в зв'язку з виконаними ремонтними роботами в період з 08.09.2007 року в домоволодінні АДРЕСА_2 змінилися ідеальні частки співвласників, а саме: реальна частка співвласника ОСОБА_1 складає 66/100 часток, що на 49/100 більше від частки, що ідеально належить; реальна частка співвласника ОСОБА_3 складає 34/100, що на 49/100 менше від частки, що ідеально належить.

Відповідач посилається на те, що експертом судова будівельно-технічна експертиза була проведена без правовстановлюючих документів позивача, оскільки на час проведення дослідження позивач не отримувала Свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, через що висновок експерта не є належним доказом.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_6 пояснила, що вона проводила експертне дослідження на підставі правовстановлюючих документів співвласників, що містяться в матеріалах справи, проте у Першому висновку нею помилково було визначено їх частки як 1/2 частка за кожним, проте вказаний недолік виправлений експертом у Другому висновку, де вірно визначені ідеальні частки співвласників - 1/6 за ОСОБА_1 та 5/6 за ОСОБА_3 відповідно, що в подальшому не вплинуло на правильність висновку.

Також експертом зазначалось, що вона досліджувала частину житлового будинку, у якому мешкає позивач.

Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд не вбачає підстав для прийняття до уваги наданих висновків експерта в частині визначення вартості поліпшення та, відповідно перерахунку ідеальних часток співвласників, через те, що між сторонами відсутній реальний поділ житлового будинку в натурі, а ремонтні роботи у вказаний період були здійсненні в межах всього будинку, що не надає можливість встановити їх конкретне вираження відносно частин житлового будинку кожного із співвласників.

До того ж, судом встановлено, що позивач разом з чоловіком здійснювали ремонт та поліпшення спірного житлового будинку за власні кошти та без згоди інших співвласників, через що суд вбачає помилковими посилання позивача на ст. 357 ЦК України з приводу того, що у зв'язку із здійсненими роботами змінились частки співвласників, оскільки такі обґрунтування вирвані з контексту правової норми ст.357 ЦК України та не відображають усього змісту даного положення законодавства.

Так, згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб'єктів на один об'єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що право кожного із співвласників пов'язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч. 3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Доказів того, що інші співвласники житлового будинку - відповідачі ОСОБА_4 або ОСОБА_3 на час виконання будівельних робіт надавали свою згоду на їх виконання, позивачем не надано, через що суд вважає вимоги позивача в частині зміни розміру ідеальних часток співвласників у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_7 такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того позивач посилається на те, що її чоловік, за кошти подружжя, побудував гараж за літ. «О», який є самовільною забудовою та знаходиться за адресою житлового будинку. В зв'язку з цим позивач має право власності на будівельні матеріали, використані при його побудові.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з Згідно з висновком експерта №125-082 від 27.02.2017 та №125-082/1 вартість будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва будівлі гаражу-майстерні літ. "О" в будинку АДРЕСА_2 в нині чинних цінах складає 300 262 грн.

Між тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цієї частині з огляду на таке.

Згідно наданих сторонами доказів (технічна документація, висновки експерта) вбачається, що гараж-майстерня літ. «О» є самовільною побудовою, яка виконана позивачем та її чоловіком самостійно без згоди інших співвласників.

До складу спадкової маси після смерті ОСОБА_7 зазначений гараж не входить, оскільки є самовільною побудовою та не є об'єктом права власності.

Відомості про наявність спору між позивачем та її чоловіком, як подружжям, за життя останнього, щодо права власності на самовільно побудований за час шлюбу гараж-майстерню літ. «О» - відсутні.

Суд враховує посилання відповідача на те, що з його боку не відбувається будь-яких порушень прав позивача, як власника самовільної побудови - гаражу-майстерні літ. «О». Ні відповідач ОСОБА_4, ні відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи не вказували на порушення їх прав з боку позивача та її чоловіка внаслідок спорудження вказаного гаражу.

За частинами 4,5 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

При цьому, слід зауважити, що позивач має можливість в позасудовому порядку визнати право власності на самовільну побудову, чого і не заперечував представник позивача під час розгляду справи та на чому наголошував відповідач.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно змісту п. п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством,відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином відсутні порушення прав позивача з боку відповідачів в частині користування або оформлення права власності на самовільну побудову - гараж-майстерню літ. «О» або на будівельні матеріали, що використані під час будівництва цього гаражу, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для подачі позову, оскільки відповідач не врахував ту обставину, що позивач стала співвласником спірного житлового будинку з моменту відкриття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та саме з цього моменту починається відлік часу для захисту порушеного права позивача, як співвласника житлового будинку АДРЕСА_8

Стосовно вимог третьої особи про стягнення заборгованості, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

19.10.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір №641/3-198, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 200 000 грн. строком до 18.10.2017 з відсотковою ставкою 15%.

Банком було надано суду копія кредитного договору, яка засвідчила факт його укладення. Згода ОСОБА_7 підтверджується його підписом.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Станом на 15.04.2016 заборгованість ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором склала 129 179,88 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 78421,55 грн.; заборгованості за відсотками - 22364,03 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16519,86 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4108,24 грн., інфляційних витрат за кредитом - 6128,37 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 1637,83 грн.

Матеріалами спадкової справи підтверджено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, суд приймає до уваги заперечення проти позову третьої особи з боку позивача ОСОБА_1, яка в уточненій редакції свого позову виклала свою позицію щодо позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Так, ОСОБА_1, зазначала про пропуск позивачем строку для пред'явлення вимог кредитора у зв'язку з тим, що про смерть боржника ОСОБА_7 Банк дізнався під час розгляду справи №489/3187/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення іпотечного договору, де позивач повідомила Банк про смерть її чоловіка.

Між тим, дослідивши матеріали цивільної справи №489/3187/15-ц судом встановлено, що ОСОБА_1 при подачі позову до суду повідомила банк про смерть чоловіка, оскільки зазначала про це у позові та додавала до позову копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7

22.06.2015 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» отримав судову повістку по справі, 09.07.2015 року від Банку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому представник відповідача вказував, що на час розгляду справи перебуватиме у відрядженні. Жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи Банк не подавав, що підтверджує отримання ним позову ОСОБА_1

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» 21.09.2015 року склав заперечення проти поданого позову, в якому зазначав про те, що банку відомо про смерть боржника ОСОБА_7

Позов до спадкоємців позичальника ОСОБА_7 - ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ПАТ «Укрсоцбанк» пред'явило лише 08.06.2018 року, тобто поза межами встановленого ст.1281 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення такої вимоги.

При цьому, суд зауважує, що річний строк для пред'явлення Банком вимоги до спадкоємців ОСОБА_7 на виниклі правовідносини не розповсюджується, оскільки Банк про смерть позичальника дізнався задовго до настання строку погашення кредитної заборгованості - 18.10.2017 року та йому було відомо про відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 через пропуск строку встановленого для пред'явлення такої вимоги.

Отже, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та позову третьої особи.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на будівельні матеріали та зміну розміру ідеальних часток - відмовити.

В задоволенні позовних вимог третьої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_9

Відповідачі - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_9

ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_10

Треті особи - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака,29;

Друга Миколаївська державна нотаріальна контора, , адреса місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Миру,8/1.

Повне судове рішення складено 01.10.2018 року.

Суддя: Н.С. Тихонова