РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1326/18

Провадження № 2/643/2783/18

24.09.2018 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Єрмак Н.В.,

при секретарі Зубко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила, з урахуванням його уточнення, припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки SUBARU FORESTER, 2014 року випуску, автомобіль марки MAZDA CX-5, 2015 року випуску та право спільної часткової власності - на трикімнатну квартиру загальною площею 64,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловий будинок, загальною площею 109,2 кв.м. з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37, земельну ділянку загальною площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37 та просила визнати за нею право особистої власності на вищезазначене майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 17.12.2011 року перебуває у шлюбі з відповідачем.

За час шлюбу, ними було придбано вищезазначене майно. Майно було придбано за особисті кошти позивача, які були накопичені нею до шлюбу та за кошти, які вона отримала від своєї матері, яка, в свою чергу, отримала їх від реалізації успадкованого майна.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.04.2018 року позовні вимоги в частині розірвання шлюбу залишено без розгляду.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.04.2018 року відмовлено у визнанні позову представником відповідача.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Вислухавши представника відповідача, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що зазначене визнання позову суперечить закону та інтересам малолітньої дитини сторін.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У зв'язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що сторони з 17 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - Данііла, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне майно, а саме: автомобіль SUBARU FORESTER, 2014 року випуску, автомобіль MAZDA CX-5, 2015 року випуску, трикімнатну квартиру загальною площею 64,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житловий будинок, загальною площею 109,2 кв.м. та надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37, земельну ділянку загальною площею 0,0634 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Разом з цим, з наданих суду доказів вбачається, що договори купівлі-продажу спірного майна, а саме: трикімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37, земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Зміївський район, м.Зміїв, вул. Калініна, буд.37, укладалися спільно як позивачем так і відповідачем та були набуті подружжям у спільну часткову власність.

Крім того, з пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що відповідач визнав позов, у звязку з домовленістю з позивачем щодо припинення права на аліменти для дитини та безперешкодного спілкування відповідача з дитиною.

Все вищезазначене дає підстави суду для обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин визнаних учасниками справи та добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В підтвердження своїх вимог позивачем надані наступні докази: копія договору купівлі- продажу від 08.12.2010 року, згідно якого ОСОБА_5 продала за 15000 рублів житловий будинок та земельну ділянку в селищі Головчино, Белгородської області, Російської Федерації, при цьому, доказів перебування позивача в родинних відносинах з ОСОБА_5 суду не надано. Крім того, купівля спірного майна була здійснена в період з 2012 по 2016 роки, що ставить під сумнів можливість збереження позивачем особистих коштів для придбання вищезазначеного майна.

За таких обставин, суд відхиляє зазначений доказ.

Таким чином, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надано.

Крім того, суд також вбачає порушення прав малолітньої дитини сторін в розумінні ст.190 СК України.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя - Н.В. Єрмак