Провадження № 6/331/259/2018
Справа 331/4706/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Жуковій О.Є.

за участю секретаря : Качан К.К.

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2

представника стягувача: ОСОБА_3

розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_4, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» , Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області про відстрочення виконання рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулися до суду з заявою, в якій просили відстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року у справі № 2/331/1417/13 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки до дня набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників , а також порядок списання штрафів , які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В обгрунтування заяви заявники зазначили, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року у справі № 2/331/1417/13 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено позовні вимоги банку. 15.05.2015 року відкрито виконавче провадження . Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 , який є предметом іпотеки , наразі є єдиним постійним місцем проживання заявників , іншого житла вони не мають, а площа будинку не перевищує 250 кв. м., вважають , що процедура примусового виконання судового рішення від 24.10.2013 року підлягає обов»язковому зупиненню згідно з вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У вступному слові заявник ОСОБА_1 та його представник у вступному слові заяву підтримали, наполягали на її задоволенні.

Представник стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» проти задоволення заяви заперечувала, вказавши на її необґрунтованість .

Заявниця ОСОБА_4 та представник Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області належним чином повідомлені про час та місце розгляду заяви, до суду не з»явилися.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи , дослідивши наявні в матерілах справи письмові докази, приходить до наступних висновків .

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.10.2013 року у справі 331/4706/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотечного договору від 21.10.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3747, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 230,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці площею 870 кв.м., шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною суб»єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/17 -47/230-07 від 21.10.2008 р. в розмірі 6 349 909 грн.43 коп., де: заборгованість по тілу кредиту 2 171 481,41 грн., заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 1 178 427,73 грн., пеня за несвоєчасну сплату планового платежу по тілу кредиту та відсотках 3 000 000,00 грн.

20.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист на примусове виконання зазначеного судового рішення.

18.02.2015 року ст. державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Запорізькій області Косіновим І.В. відкрите виконавче провадження.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Косіновим І.В. від 27.06.2017 року виконавчий лист № 2/331/1417/13 повернуто стягувачу на підставі п.9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На теперішній час рішення суду не виконане.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, зокрема може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Аналогічне положення міститься у частині 1 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження».

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відповідності до пункту 1 даного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Таким чином вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

В матеріалах справи наявна постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.06.2017 року у зв»язку з тим , що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення з посиланням на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суду не надано жодних доказів, що в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1 органами ДВС здійснюються або здійснювалися будь-яки дії , у зв»язку з чим відсутні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в контексті ст. 435 ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що з набранням чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кожен зобов»язаний його неухильно дотримуватись, отже прийняття судового рішення, з метою забезпечення виконання Закону чинним законодавством не вимагається.

Не узгоджується з вимогами законодавства і вимога, викладена в заяві щодо відстрочення виконання судового рішення до дня набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників , а також порядок списання штрафів , які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості, оскільки стаття 435 ЦПК України визначає, що відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_4, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» , Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Запорізькій області про відстрочення виконання рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складений 26 вересня 2018 року.

Суддя: О.Є. Жукова

26.09.2018