Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 656/121/16-ц

провадження № 61-17688св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року в складі судді Ковальчук Т. М. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2017 року в складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Воронцової Л. П., Ігнатенко П. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу ІваніщенкоС. І., про визнання заповіту недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_9 Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 7,18 га, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Іванівського району Херсонської області.

Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, позивач дізналася, що до нотаріальної контори з приводу отримання спадщини також подали заяви відповідачі, оскільки за життя батько склав на їхню користь заповіт.

ОСОБА_4 вважала, що її батько не міг скласти заповіт на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки вони не є їхніми родичами, вони не надавали ОСОБА_9 ніякої допомоги, ОСОБА_9 фактично ніколи не бачив їх.

Крім того, ОСОБА_9 зловживав спритними напоями, внаслідок чого в 2008 році проходив курс лікування від алкогольної залежності у медичному центрі «Інтермед», однак курс лікування результатів не надав. З 27 липня 2011 року до дня смерті ОСОБА_9 знаходився на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні Комунального закладу «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка» з приводу психічного розладу здоров'я. У нього спостерігалося порушення сприйняття, мислення, інтелекту та пам'яті, постійно змінювалося відношення до життя, суспільства та до самого себе.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений 16 червня 2011 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ІваніщенкоС. І., вважаючи, що в момент його вчинення заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані позивачем докази не свідчать про те, що в момент складання заповіту на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5, ОСОБА_9 не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2017 року рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що посмертну судово-психіатричну експертизу відносно Дегтяра М. П. проведено експертами, відомості про атестацію яких не було підтверджено; у висновку експертизи відсутнє посилання на методику, яка використовувалась при її проведенні, що не відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про судову експертизу».

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що 16 серпня 2011 року ОСОБА_9 на випадок своєї смерті склав заповіт, відповідно до якого належну йому земельну ділянку, яка розташована на території Благодатненської сільської ради Іванівського району Херсонської області, площею 7,18 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповів ОСОБА_5, а все інше належне йому майно - ОСОБА_6

Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ІваніщенкоС. І., особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, заповіт власноручно підписано ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

Після смерті ОСОБА_9 до приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу Херсонської області Іваніщенко С. І. із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_6, ОСОБА_5, а також доньки ОСОБА_9: ОСОБА_4 та ОСОБА_11

Сторони відмовилися від залучення до участі у справі ОСОБА_11

Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК Україниза позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Частиною першою статті 225 ЦК Українипередбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 у 2008 році лікувався від алкогольної залежності методом нейрокомп'ютерного кодування строком на три роки.

Згідно з довідкою, виданою психоневрологічним відділенням Центральної міської лікарні м. Нової Каховки, ОСОБА_9 перебував на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні з 2011 року та проходив курс лікування від алкогольної залежності.

Також ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні лікарні з 27 липня до 09 серпня 2011 року внаслідок захворювання, викликаного зловживанням алкоголем. У виписці психічні розлади (крім скарг на слабкість) не зазначені.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 08 листопада 2016 року № 512 ОСОБА_9 під час складання та підписання заповіту 16 серпня 2011 року виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю у формі синдрому залежності. Разом з тим він міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними.

З огляду на наявні у справі докази, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини щодо відсутності у заповідача волевиявлення на складання заповіту внаслідок неспроможності розуміти значення своїх дій нею не доведено.

Доводи касаційної скарги про невідповідність висновку судово-психіатричної експертизи від 08 листопада 2016 року № 512 вимогам Закону України «Про судову експертизу» є безпідставними з огляду на таке.

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено наказом Міністерства охорони здоров'я від 08 жовтня 2001 року № 397, у пунктах 31-37 якого викладено вимоги до акта експертизи, серед яких не зазначено про необхідність посилання експерта на методику дослідження.

Форма висновку затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 28 липня 2014 року № 527 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров'я, які надають амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу населенню, незалежно від підпорядкування та форм власності», зокрема форму № 100/о. В цій формі також відсутні посилання на перелік рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури, що використовується під час проведення експертиз.

Суд першої інстанції встановив, що комісія експертів в складі: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які проводили посмертну судово-психіатричну експертизу відносно ОСОБА_9, пройшли атестацію та мають повноваження на проведення експертиз цієї категорії, що підтверджується відповідними посвідченнями та сертифікатами. Відсутність у Державному реєстрі атестованих судових експертів відомостей про чергову атестацію експертів, що входили до складу комісії (крім експерта ОСОБА_14.) не свідчить про некваліфікований склад експертної комісії, оскільки ці експерти внесені до державного реєстру, їх кваліфікація документально підтверджена, а відсутність у державному реєстрі відомостей про чергову атестацію є технічним недоліком, який на цей час усунуто.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик