Провадження № 2/742/1063/18
Єдиний унікальний № 742/2496/18
РІШЕННЯ
18 вересня 2018 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Циганка М.О., за участю секретаря судового засідання Чміль С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірним, визнання права власності та стягнення грошових коштів,-
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірним, визнання права власності та стягнення грошових коштів. Уточнені позовні вимоги мотивує тим, що з 19 січня 1994 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м.Прилуки на посаді заступника командира військової частини-головного інженера. 07 квітня 2018 року наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) за №189, позивача було звільнено з військової служби в запас, відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч.8 цієї статті за пунктом «є» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи права займати певні посади) та 04 травня 2018 року виключено із списку особового складу частини. При цьому, відповідачем визначено, що заборгованість за не отримане речове майно позивачем становить 40 157 грн. 70 коп. Оскільки, відповідач не перерахував коштів, позивачем було направлено запит щодо виплати йому грошової компенсації за не отримане речове право. Але листом від 20 червня 2018 року за №714, командир військової частини НОМЕР_1 повідомив позивача, що згідно роз`яснення начальника речової служби тилу логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 травня 2018 року за №350/129/134/3/275, підстав для виплати йому грошової компенсації за не отримане речове майно не має. Оскільки, таке рішення командира військової частини НОМЕР_1 , позивач вважає неправомірним ним та таким, що не відповідає вимогам закону, ним і подано до суду позовну заяву про визнання рішення неправомірним, визнання права власності на грошову компенсацію за не отримане речове майно, стягнення грошових коштів з військової частини та сплаченого судового збору.
Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, проте представник відповідача військової частини НОМЕР_1 Самойленко Ю.М. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому запереченні.
Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У відповідності до копії Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по військовій частині) від 04 травня 2018 року за №98, підполковника ОСОБА_1 , заступника командира військової частини головного інженера, звільненого наказом начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 квітня 2018 року №189, з військової служби в запас відповідно ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті за пунктом «є»- (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи права займати певні посади), з 04 травня 2018 року виключено із списку особового складу частини, усіх видів забезпечення … Заборогованість за не отримане речове майно 40 157 грн. 70 коп. (а.с.7).
Відповідно до копії листа начальника речової служби тилу логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 травня 2018 року за №350/129/134/3/275, оскільки відповідно до вимог п.4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців збройних Сил України в мирний час та особливий період (зі змінами) затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 березня 2017 року №197 «У разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту засудженням особи до позбавлення волі або обмеження волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби», та враховуючи, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗС України (по особовому складу) від 07 квітня 2018 року №189, підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за пунктом «є»- (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи права займати певні посади), тому підстав на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно підполковну ОСОБА_1 не має (а.с.9).
Згідно копії листа командира військової частини НОМЕР_1 від 20 червня 2018 року за №714, ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено, що речовою службою частини подавалася заявка до довольчого органу (військова частина НОМЕР_2 Р м.Вінниця) вих.. №350/186/1765/70/пс від 18 травня 2018 року щодо потреби в коштах для виплати грошової компенсації за не отримане речове майно. Станом на 22 травня 2018 року у військову частину НОМЕР_1 надійшло роз`яснення начальника речової служби тилу логістики Командування Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 травня 2018 року вих. №350/129/134/3/275, відповідно до якого підстав для виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно, не має (а.с.8).
Відповідно до ст. 9-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністрерства оборони України 29 квітня 2016 року за №232, визначено завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори (далі - військовослужбовці).
У відповідності до абз.1,2 п.4 розділу ІІІ «Порядок забезпечення військовослужбовців Збройних Сил речовим майном особистого користування в мирний час та особливий період» Інструкції, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Згідно п.3,4 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України
від 16 березня 2016 р. № 178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
У відповідності до абз.7 п.4 розділу ІІІ вищезгаданої Інструкції, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
За таких обставин, чітко визначено підстави для не виплати грошової компенсації за не отримане речове майно, а саме звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом: 1) за службовою невідповідністю; 2) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту; 3) засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили.
Як встановлено судом, вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 травня 2017 року у кримінальному провадженні №1-кп/750/20/17 (єдиний унікальний №750/3402/16-к) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн. з позбавленням права обіймати посади в Збройних Силах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, в установах, організаціях, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк один рік шість місяців. Вирок набрав законної сили. Дана обставина була визнана учасниками справи в судовому засіданні.
У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У відповідності до вимог ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються стронами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника командира військової частини-головного інженера військової частини НОМЕР_1 на підставі вироку Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 травня 2017 року, згідно якого його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.368 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн. з позбавленням права обіймати посади в Збройних Силах України, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних та комунальних підприємствах, в установах, організаціях, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк один рік шість місяців; при цьому, згідно абз.7 п.4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністрерства оборони України 29 квітня 2016 року за №232 дана обставина (штраф, позбавленням права обіймати посади) не передбачена як підстава не виплати грошової компенсації за не отримане речове майно, тому позовні вимоги щодо визнання неправомірним рішення командира та стягнення грошової компенсації за не отримане грошове майно підлягають задоволенню.
В частині ж задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на майно (грошові кошти)-грошову компенсацію за не отримане речове майно, слід відмовити.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 704 грн. 80 коп.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 та військової частини НОМЕР_1 про визнання рішення неправомірним, визнання права власності та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.
Визнати неправомірним рішення командира військової частини НОМЕР_1 м.Прилуки Чернігівської області в частині невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане речове майно.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за не отримане речове майно у сумі 40 157 грн. 70 коп.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О.Циганко