Провадження № 2/537/1032/2018
Справа № 537/3737/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.11.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, ОСОБА_2, на його користь борг в сумі 2 500 грн. 00 коп., та стягнути судові витрати на його користь в розмірі 1 004 грн. 80 коп.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26 травня 2016 року він надав ОСОБА_2 під розписку грошові кошти в розмірі 2 500 грн. 00 коп. для придбання будівельних матеріалів. Однак, до цього часу відповідач грошові кошти не повернув, будівельні матеріали не придбав, у звязку із чим позивач і вимушений звернутись до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно письмових матеріалів справи, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 500 грн. 00 коп. для придбання будівельних матеріалів.
Згідно частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Положеннями частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до змісту частини 2 статті 1047 Цивільного-кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Аналізуючи вказану норму чинного законодавства України, підтвердженням факту укладання договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є розписка, зі змісту яких вбачається, що останній дійсно отримав від позивача грошові кошти на суму 2 500 грн. 00 коп.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України №6-996цс17 від 13 грудня 2017 року.
Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання умов договору позики.
За приписом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу Украйни встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань, що випливають із наявної в матеріалах справи розписки, у заявку із чим позовні вимога ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Оскільки статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, до яких статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України віднесено витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, а також витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 300 грн. 00 коп., які підтверджено квитанцією від 04 квітня 2018 року.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 533, 625, 1048, 1049, 1050 Цивільного Кодексу України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 2 500 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені ним на оплату правничої допомоги в розмірі 300 грн. 00 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя : Д.О. Зоріна