ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/182/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі адвоката Лишенка Сергія Сергійовича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

В позові зазначало, що 02 грудня 2010 року між ОСОБА_6 (надалі Відповідач), як позичальником, та ОСОБА_5 (надалі Позивач), як позикодавцем, був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Грибановою О.В., зареєстрований за № 2690.

Відповідно до умов п. 1. Договору відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 2 207 938,82 (два мільйони двісті сім тисяч дев'ятсот тридцять вісім) гривень 82 коп., що на момент отримання була еквівалентна 278 148 доларів США, за офіційним курсом НБУ української гривні до долару США (7,938 грн. за 1 долар США).

Також п. 6. Договору в редакції Додаткової угоди від 29.12.2010 року було передбачено, що Відповідач у разі несвоєчасного повернення позики повинен буде сплатити Позивачу проценти за користування позикою в розмірі 12% річних за кожний день користування позикою з дати порушення зобов'язання до дати повернення суми позики.

У зв'язку з невиконанням своїх зобов'язань за Договором позики позивач звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за Договором позики.

Так, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2012 р. по справі №2-1426/11, що набрало законної сили 23.08.2012 р., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму позики у розмірі 2208773,27 гривень, суму пені у розмірі 27159,08 гривень, штраф за прострочення повернення позики понад 15 днів у розмірі 441754,65 гривень, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 21009,85 гривень. Зазначені суми позики, штрафних санкцій та відсотків було розраховано та стягнуто станом на 02.02.2011 р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2014 р. по справі №335/1111/14-ц, що набрало законної сили 26.05.2014 р., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 проценти за користування позикою у розмірі 795583,87 гривень, втрати від інфляції у розмірі 83901,67 гривень. Зазначені суми штрафних санкцій та відсотків було розраховано та стягнуто станом на 03.02.2014р.

Станом на дату звернення до суду із позовною заявою, відповідач ОСОБА_3 не виконав зобов'язання по сплаті заборгованості за Договором позики, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості Відповідача за Договором позики, розрахована починаючи з 18.12.2013р. по 14.09.2017р. складає 3 230 097,70 грн. з яких: проценти за користування позикою у розмірі 946 570,60 грн., та втрати від інфляції у розмірі 2 283 527,10 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача проценти за користування позикою у розмірі 946570,60 грн., втрати від інфляції у розмірі 2283527,10 грн., а також стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 проценти за користування позикою у розмірі 946570 (дев'ятсот сорок шість тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 60 коп., втрати від інфляції у розмірі 2283527 (два міліонна двісті вісімдесят три тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 10 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890,00 (шість тисяч вісімсот дев'яносто гривень 00 коп.) грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд вищезазначеного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі адвоката Лишенка С.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, судові витрати покласти на позивача.

07 червня 2018 року на адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надійшла заява про відмову від його позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики (Том 1, а.с. 220-221).

Повноваження представника підтверджуються наявною в матеріалах справи довіреністю (Том 1, а.с. 30). Довіреність не містить будь яких обмежень повноважень представника позивача на вчинення певної процесуальної дії.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЦПК України обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

В заяві зазначив, що позивач бажає відмовитися від своїх позовних вимог у повному обсязі. Наслідки відмови від позову йому зрозумілі.

Просив суд прийняти відмову від позову по цивільній справі № 335/13814/16 та закрити провадження у цій справі на підставі ст. 373 ЦПК України.

Також позивач просив вирішити зазначене питання у його відсутність, що підтверджується світлокопією нотаріально засвідченої заяви позивача, яка міститься в матеріалах справи. (Том 2, а.с. 7).

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, вказану заяву, враховуючи, що заява про відмову від позову не порушує прав інших осіб і не суперечить вимогам закону, вважає за можливе її прийняти.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Колегією суддів апеляційного суду перевірено повноваження ОСОБА_8 та встановлено, що ця відмова від позову відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України та такі дії не суперечать інтересам позивача.

При вищевикладених обставинах відмова ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 від позову може бути прийнята апеляційним судом, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у цій справі підлягає визнанню нечинним із закриттям провадження у цій справі на підставі ст. ст. 206, 373 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

При зверненні до апеляційного суду ОСОБА_3 було сплачено 10 0335,00 грн.. судового збору, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 16265 від 21 травня 2018 року (Том 2, а.с. 6).

З огляду на це, ОСОБА_3 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 5 167 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 142, 206, 373 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_8 від позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2017 року у цій справі визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, закрити.

Повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 5 167,50 (п'ять тисяч сто шістдесят сім гривень 50 копійок) судового збору, що становить 50 відсотків його розміру сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції № 16265 від 21 травня 2018 року.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області повернути ОСОБА_3 кошти судового збору в розмірі 5 167,50 (п'ять тисяч сто шістдесят сім гривень 50 копійок), внесені за квитанцією № 16265 від 21 травня 2018 року на реквізити: «отримувач: УДКСУ у м. Запоріжжі;; П/Р: 0007; МФО: 813015; Призначення платежу: *;101;; Судовий збір, за позовом ОСОБА_3, Апеляційний суд Запорізької області; Банк: АТ «Ощадбанк», МФО 300465».

Квитанцію про сплату № 16265 від 21 травня 2018 року направити ОСОБА_3 (Том 2, а.с. 6).

Замість квитанції про сплату № 16265 від 21 травня 2018 року до матеріалів справи долучити її світлокопію.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: