Номер справи 623/1512/18
Номер провадження 2/623/730/2018
РІШЕННЯ

іменем України

11 вересня 2018 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Бєссонової Т.Д.

за участю секретаря Довгополої І. В.

судового розпорядника Максименка Р. С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадженняв місті Ізюмі цивільну справу № 623/1512/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

01.06.2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій зазначив, що йому, ОСОБА_2, на праві приватної власності належить цілий житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу будинку від 27.05.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі 27.05.2006 р. за № 2773, дата реєстрації права власності КП "Архітектурне бюро та БТІ Ізюмського району" 30.05.2006 р. В даному будинку зареєстровано місце проживання родича продавця вказаного житлового будинку ОСОБА_6 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Будь-яких інших даних вказаної особи йому не відомо. ОСОБА_3 з 2006 року не проживає за адресою місця своєї реєстрації. Місце фактичного проживання відповідача мені не відомо. Особистих речей відповідача у його будинку не має. Жодного разу він не бачив цієї особи. Відсутність ОСОБА_3 та його не проживання за адресою АДРЕСА_1 підтверджено довідкою виконавчого комітету Оскільської сільської ради від 29.05.2018 р. № 02-02-13/891. Також обставини, що склались позбавляють його належним чином скористатись правом на оформлення субсидії для відшкодування державою частини вартості комунальних послуг у відповідності до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848 в редакції чинній на теперішній час, так як субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб. Він є інвалідом першої групи (безстроково), пенсіонером, отримання ним субсидії є для нього важливим фактором, що впливає на рівень моєї соціальної забезпеченості та матеріального положення.

Просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1. Стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, хоча позовна заява з доданими матеріалами йому була направлена на адресу місця реєстрації: АДРЕСА_1. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 09 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 27.05.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Чистовим С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі 27.05.2006 р. за № 2773, дата реєстрації права власності КП "Архітектурне бюро та БТІ Ізюмського району" 30.05.2006 року позивачеві ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 10-13)

Відповідач ОСОБА_7 був зареєстрований у вказаному житловому будинку, зі згоди попереднього власника 03.08.1999 року. (а.с. 24)

Згідно довідки виданої Виконавчим комітетом Оскільської сільської ради Ізюмського району Харківської області № 02-02-13/891від 29.05.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1., але не проживає з 2006 року. (а.с. 15)

Оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв'язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2006 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживає.

Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням.

В зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_3 не надано до суду заперечень проти позову, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від сплати судового збору , то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст.10, 11,12,13,19, 77,141, 258,263, 268, 273,274, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою : 64340, АДРЕСА_1, НОМЕР_1 виданий Ізюмським РВ ГУМВС України в Харківській області 27.06.1996 року таким що втратив право користування жилим приміщенням у житловому будинку за адресою: Україна, Харківська область, Ізюмський район с. Оскіл, вул. Слобідська буд. 20-Б.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою : 64340, АДРЕСА_1, НОМЕР_1 виданий Ізюмським РВ ГУМВС України в Харківській області 27.06.1996 року, на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; ; банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Д. Бєссонова