Ухвала

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 724/743/15-ц

провадження № 61-16157св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Вижницької районної державної адміністрації, служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських справ, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_5, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_6

Позовна заява мотивована тим, що 30 червня 2002 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, у якому народився син ОСОБА_5 26 серпня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, та їхня спільна дитина залишилась проживати біля матері. Після тривалої хвороби ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Їхній спільний з відповідачем син ОСОБА_5 після смерті матері проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні.

З 2009 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно виховання та розвитку свого сина, не цікавився його життям та не спілкувався із ним. За період вагітності померлої дружини, відповідач відмовлявся від майбутньої дитини, а після народження сина на певний період зник. З полового будинку дитину не забрав, відмовився від її реєстрації. Проте, відповідний запис про батька був внесений на підставі свідоцтва про шлюб. Більше п'яти років відповідач не бачив свого сина, не телефонував, не цікавився ним, не вітав із святами та днями народження.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 червня 2016 року, позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_6 батьківських прав щодо його дитини ОСОБА_5 Вирішено питання про судові витрати.

У липні 2016 року ОСОБА_6, не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, та посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи із урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Вижницької районної державної адміністрації, служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських справ, призначити до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик