Справа № 333/3144/18
Провадження № 2/333/1879/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

представника позивача Рудь Д.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Запорізької міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Департамент з управління житлово - комунальним господарством Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду надійшла позовна заява ЗМР до ОСОБА_3, треті особи: Департамент реєстраційних послуг ЗМР, Департамент з управління житлово - комунальним господарством ЗМР, КП «Наше місто» ЗМР, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, від імені якої діє позивач. В кімнаті № 50 вказаного гуртожитку з 27 червня 2014 року зареєстрована відповідач ОСОБА_3, проте яка фактично у помешканні не проживає. Позивач просить, згідно зі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, визнати відповідача такою, що втратила прав користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

01 серпня 2018 до суду надійшов відзив, в якому вказано, що акти, надані позивачем на підтвердження факту не проживання відповідача, складені у робочий час, коли відповідач перебувала на роботі. Зі змісту останніх вбачається, що вони були складені за межами житлового приміщення, тобто без огляду кімнати, також останні містять дописування щодо проживання у кімнаті квартиранта. Отже, ці акти не доводять факту відсутності відповідача у жилому приміщенні. Просить у задоволенні позову відмовити.

12 вересня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що надані позивачем акти, складені у присутності завідуючої гуртожитком та двох сусідів, тому останні є належними та допустимими доказами по справі. Окрім цього, вказано, що відповідач нерегулярно сплачувала за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засідання представник позивача та третьої особи - КП «Наше місто» Рудь Д.О. позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, до суду направила свого представника.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення вимог заперечував, просив відмовити.

Третя особа - Департамент РП ЗМР, у судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - Департамент з управління ЖКГ ЗМР,повідомлена своєчасно та належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32778479 від 28 січня 2015 року, власником гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

14 липня 2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради ОСОБА_3 видано ордер № 419 серія «Г», відповідно до якого відповідачу надано право зайняття жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинку державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, а жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профкому (ст. 128 ЖК України).

Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

На підтвердження факту відсутності відповідача за місцем реєстрації у гуртожитку позивачем надано акти: від 04 липня 2017 року, від 11 серпня 2017 року, від 14 вересня 2017 року та від 12 жовтня 2017 року, складені представниками КП «Наше місто» ЗМР згідно яких, за наслідками проведено обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_3 в кімнаті не проживає, зі слів сусідів проживають квартиранти.

Суд критично ставиться до цих актів як доказів відсутності наймача без поважних причин в найманій кімнаті, оскільки актами встановлюються наявність або відсутність будь-якої події в момент складання актів, відтак ці акти не можуть свідчити про період безперервної відсутності відповідача у кімнаті. Акти містять посилання на відомості, отримані від сусідів, проте не зазначено, від яких саме. Крім того, актами від 02 березня 2018 року і 02 квітня 2018 року стверджується, що спірна кімната № 50 є зайнятою. При цьому не зазначено, ким саме: відповідачем чи сторонніми особами. Відомості, зазначені в останніх двох актах суперечать висновкам актів, складених раніше. З цього вбачається, що комісії не дослідили всі обставини, необхідні для встановлення факту проживання (або відсутності факту проживання) відповідача.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_4, оскільки з її пояснень вбачається, що вона працює в гуртожитку з 20 лютого 2018 року, отже її показання не можуть бути джерелом інформації про відсутність відповідача протягом шести місяців на час звернення позивача з позовом до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем докази на обґрунтування своїх вимог не можна визнати переконливими та достовірними; вони не підтверджують безперервну відсутність відповідача понад шість місяців без поважних причин у спірній кімнаті № 50 в гуртожитку; позивач на порушення ст. 12 ЦПК України не довів факту відсутності відповідача у спірній кімнаті, тому позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування кімнатою, необхідно залишити без задоволення.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зауважити, що оскільки за користування кімнатою № 50 у гуртожитку відповідач ОСОБА_3 сплачує комунальні платежі, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями, останнє свідчать про її зацікавленість у збереженні за собою права користування кімнатою.

Оскільки вимоги позивача не підлягають задоволенню, то судовий збір згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 71 ЖК України, ст. ст. 12, 13, 137, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Запорізької міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Департамент з управління житлово - комунальним господарством Запорізької міської ради, Комунальне підприємство «Наше місто» Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва