Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2018 р. Справа № 309/2054/17

Номер провадження2/608/548/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування Хустської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування Хустської міської ради Закарпатської області про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їхньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем перебувала у незареєстрованому шлюбі, однак, відносини не склалися та сім'я фактично розпалась. З часу розірвання відносин ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, не цікавиться її життям, матеріально не утримує. Фактично син знаходиться на утриманні та вихованні матері. Все вищенаведене, на її думку, є підставою для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини. Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, подали письмове клопотання, згідно якого просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав відзив на позов, згідно якого позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю позовних вимог. Розгляд справи просить проводити без нього, але за участі його представника. У відзиві вказав, що перебуває на заробітках у Великобританії. Його батьки постійно навідували сина, передавали від нього подарунки, матеріально допомагає сину. Однак, останнім часом, позивачка заборонила його батькам навідувати онука та передавати подарунки від батька. З сином він спілкується через соціальні мережі та йому відомо все про шкільне та особисте життя дитини, про його проблеми та бажання. Позивачка в свою чергу не надала жодного доказу того, що батько умисно ухиляється від свого батьківського обов'язку.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування Хустської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, висновок органу опіки та піклування та рішення комісії з питань захисту прав дитини Хустської міської ради Закарпатської області не надав.

Вислухавши представника відповідача, врахувавши думку учасників судового процесу, які не з'явилися в судове засідання, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі.

В даному шлюбі народилася дитина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. Дитина проживає з матір'ю.

Обґрунтовуючи відмову в задоволенні позову, суд зазначає, що за змістом ст. ст. 151, 163 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позивач ОСОБА_2 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитину, однак, жодного доказу цього не надала.

Відповідно до частин 4, 5 ст.19 ЦПК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Рішення засідання комісії з питань захисту прав дитини, висновок органу опіки і піклування щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його сина, в матеріалах справи відсутні.

В абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, в п. 15 постанови Пленуму зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов'язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з'ясування його позиції й обґрунтувань.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків (абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3).

Заперечуючи проти позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_3 зазначив, що він приймає участь у вихованні сина. Однак, оскільки перебуває на заробітках, змушений лише дзвонити та спілкуватися з сином в соціальних мережах. Він намагається якимось чином змінити ситуацію, однак, позивачка ОСОБА_2 не дає йому такої можливості, заперечуючи будь-яке спілкування з дитиною як його так і бабусі з дідусем.

Крім того, свідок ОСОБА_6, яка є бабусею відповідача, та прабабкою дитини, суду пояснила, що під час навчання її внук та позивачка проживали разом і в 2011 році в них народився син. Потім позивачка поїхала в м. Хуст. Внук поїхав за нею, де вони ї проживали разом, допоки дитині не виповнився рік. В 2012 році ОСОБА_3 змушений був поїхати на заробітки, оскільки, треба було утримувати сім'ю. Прабабка, бабка дитини постійно приїжджали до онука, привозили подарунки. Однак, згодом ОСОБА_2 заборонила спілкування онука з бабою та прабабою. ОСОБА_3 спілкується зі своїм сином та цікавиться його життям.

Належність та допустимість доказів закріплено у ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітньої дитини є крайнім заходом, що в даному випадку є недоречним, оскільки, матеріали справи не містять жодних переконливих доказів, які б давали підстави характеризувати відповідача з негативної сторони або його подальше небажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт ухилення відповідача від виконання, покладених на нього батьківських обов'язків, а тому, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись, ст. ст. 25, 30 Цивільного кодексу України, ст. ст. 151, 163, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 19, 76, 77, 78, 81, 89, 263, 264, 265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1, 90400 до ОСОБА_3, жителя АДРЕСА_2, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки та піклування Хустської міської ради Закарпатської області (м. Хуст, вул. 900-річчя Хуста, 27 Закарпатська область, 90400) про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 29 листопада 2018 року.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 309/2054/17

Рішення набирає законної сили « » р.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано « » року

Секретар: