Справа № 473/1755/18
РІШЕННЯ

іменем України

"05" вересня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачам на праві власності належить житловий будинок № 3 по вул. Рулових в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, в рівних частках кожній.

05.03.2007 року Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані за вказаною адресою: площею 2500 м2 (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель), та 1500 м2 (для ведення особистого селянського господарства).

Між тим, в порушення ч.4 ст. 120 ЗК України правовстановлюючі документи на земельні ділянки були видані без врахування кола власників житлового будинку, розташованого по вул. Рулових, 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області.

Виходячи з цих обставин, враховуючи неможливість приведення правовстановлюючих документів у відповідність до вимог закону в адміністративному порядку, позивачі просили про визнання недійсними обумовлених державних актів на право власності на земельні ділянки.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року вказана позовна заява була залишена без руху, оскільки була подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Після усунення недоліків у порядку, передбаченому ст. 185 ЦПК України, ухвалою суду від 05.06.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивачі та їх представник не зявилися. Останній надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 визнав у повному обсязі.

Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Свою позицію стосовно заявлених позовних вимог не виклав.

Третя особа без самостійних вимог - Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не зявився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Вирішення зазначеного питання залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема судом встановлено, що житловий будинок № 3 по вул. Рулових, 3 в с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області належить на праві спільної часткової власності:

- ОСОБА_3 ? частка: відповідно до договору дарування, посвідченого 08.05.1998 року приватним нотаріусом Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого у реєстрі за №842 (рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.09.2005 року визначено частки у спільній сумісній власності на даний житловий будинок).

- ОСОБА_2 - 1/2 частка: згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.01.2007 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 1/6 частка; згідно договору купівлі продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_4 та посвідченого 08.02.2007 року державним нотаріусом Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, - 2/6 частка.

Власниками земельних ділянок, наданих для обслуговування вищевказаного житлового будинку площею 2500 м2, а також площею 1500 м2 для ведення особистого селянського господарства, згідно державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих 05.03.2007 року Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, значаться: ОСОБА_7 1/6 частка, ОСОБА_2 1/6 частка, ОСОБА_6 1/6 частка, ОСОБА_3 1/2 частка.

Так, аналізуючи доводи позивачів, суд виходить з наступного.

Згідно ст.86, ч.4 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на час видачі спірних державних актів) земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

При цьому, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди.

Виходячи з наведеного, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Тобто, у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом, відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України ( в редакції чинній на час видачі спірних державних актів).

Відповідно до ч. 1ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, останні можуть визнаватися недійсними, що є законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи наведені обставини, виходячи з того, що оспорювані державні акти порушують права позивачів, приведення його у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку неможливе, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3

Разом з тим, інші доводи позивачів не підлягають обґрунтуванню, оскільки, враховуючи п.1 ст. 6 Конвенції, обовязок обґрунтовувати рішення суду, не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 259, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки задовольнити.

Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯГ № 602739, виданий 05.03.2007 року Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21 визнати недійсним.

Державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯГ № 602765, виданий 05.03.2007 року Бузькою сільською радою Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10.09.2018 року.

Суддя Л.В. Лузан