Справа № 631/809/18
Провадження № 2/615/510/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

19.07.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 101,2 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: вул. Центральна, 7, с. Просяне Нововодолазького району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 12.05.2014 року.

На підставі розпорядження голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 19.07.2018 року дану цивільну справу № 631/809/18 передано до Валківського районного суду Харківської області для розгляду по суті, куди надійшла 19.07.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її чоловік ОСОБА_2 помер 12.05.2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Просяне, вул. Центральна, 7.

Після смерті чоловіка позивач фактично прийняла спадщину та шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса, на підставі якої відкрито спадкову справу № 61/2017. Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого чоловіка, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, отримала відмову, оскільки правовстановлюючим документом на зазначений житловий будинок є Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) на колгоспний двір, який не є суб'єктом цивільних відносин, що позбавляє нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Посилаючись на положення ст.ст.1216,1217,1261,1268,1270 ЦК України, ст.ст.120,123 ЦК Української РСР (в ред. від 18.07.1963 року) вважає, що померлий ОСОБА_2, як голова та єдиний член колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року не втратив права власності на будинок.

Спірний будинок під час технічної інвентаризації згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 12.04.2018 року КП "Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро" не відображений, як самочинне будівництво, технічний паспорт на нього станом на 12.04.2018 року засвідчує прийняття його до експлуатації.

Як зазначає позивач, враховуючи, що ОСОБА_2, який помер 12.05.2014 року, як член колгоспного двору, не втратив права на спірний будинок, даний житловий будинок в цілому входить до складу його спадщини. Відмова нотаріуса в оформленні права власності на житловий будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання його права в порядку цивільного судочинства. Інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, чи зверталися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, немає.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 24.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Позивач та його представник адвокат ОСОБА_3 просила розгляд справи проводити за їх відсутності. При цьому позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, оскільки в позасудовому порядку вирішити питання не можливо.

Представник відповідача сільський голова ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позов визнає в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 766594, виданого Барчанськоою сільрадою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 31 від 15.09.1962 року.

ОСОБА_2 помер 12.05.2014 року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 446292, виданого 16.05.2014 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис № 10.

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 08.10.1990 року на підставі рішення виконкому Нововодолазької районної Ради народних депутатів № 417 від 17.07.1990 року, зареєстрованого Валківським БТІ за реєстровим № 97, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Центральна (Піонерська), с. Просяне Нововодолазького району Харківської області, значиться на праві приватної власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2.

На даний час згідно Технічного паспорту (Інвентаризаційна справа № 97), виданого КП «Нововодолазьким архітектурно-інвентаризаційним бюро» 12.04.2018 року, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Центральна, 7, с. Просяне Нововодолазького району Харківської області, значиться голова колгоспного двору ОСОБА_2.

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2018 року, 03.05.2017 року нотаріусом заведено спадкову справу № 61/2017 до майна померлого 12.05.2014 року ОСОБА_2, на підставі заяви дружини спадкодавця ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну ділянку.

Перевіркою у спадковому реєстрі встановлено відсутність заповіту від імені спадкодавця. Місце відкриття спадщини та факт прийняття спадщини ОСОБА_1 встановлено за довідкою вих. № 206, виданою 10.04.2017 року Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Просяне, вул. Центральна (колишня назва вулиці «Піонерська»), № 7, та його дружини ОСОБА_1 за цією ж адресою.

Інших заяв до нотаріуса не надходило. На вказане в заяві майно ОСОБА_1 07.07.2012 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

12.07.2018 року до нотаріуса надійшла заява від ОСОБА_1 з проханням видати на її імя свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Просяне, вул. Центральна (колишня назва вулиці «Піонерська»), 7.

Але даною постановою нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки в Свідоцтві про право власності на домоволодіння зазначено, що спірний житловий будинок належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Ст.1299 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст.120-126 ЦК Української PCP, які втратили чинність на підставі ЗУ №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обовязків щодо майна колгоспного двору іншими субєктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою.

У відповідності до ст.318 ЦК України субєктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст.2 ЦК України.

Ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом.

Положеннями ст.ст.120,123 ЦК Української PCP (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2, як голова та єдиний член колгоспного двору станом на 15.04.1991 року не втратив права власності на спірний будинок, який в цілому входить до складу його спадщини.

Згідно роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки докази свідчать про право власності померлого ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Центральна, 7, с. Просяне Нововодолазького району Харківської області.

Враховуючи, що незаконність набуття права власності померлим судом не встановлено, позивач є спадкоємцем за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на житловий будинок загальною площею 101,2 кв.м, житловою площею 42,4 кв.м, з господарськими будівлями згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: вул. Центральна, 7, с. Просяне Нововодолазького району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 12.05.2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова