Справа № 308/8857/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Собослоя Г.Г.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року постановленою суддею Данко В.Й., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення в натурі та визнання права власності на частину майна,-

встановив:

ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року, якою провадження у справі закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування даної ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що заявлений позов та позов, за яким ухвалено рішення від 28.07.2014 року, є тотожними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі, суд керувався п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України виходив з того, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.07.2014 року у справі № 308/14441/13-ц, яке набрало законної сили 06.02.2015 року.

Однак таких висновків суд першої інстанції дійшов передчасно, без повного з'ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За змістом даних норм закриття провадження з цієї підстави можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, у якій вже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає сторонам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

Порівнюючи предмет і підстави попереднього та даного позову, апеляційним судом встановлено, що позови не є тотожними.

Зокрема, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить : визнати 39% будинковолодіння АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя; виключити 39% будинковолодіння АДРЕСА_1 із складу спадкового майна ОСОБА_4, яке прийняв у складі спадкового майна ОСОБА_2; виділити в натурі 30% та визнати за ОСОБА_1 право власності на 30% будинковолодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій воно розташоване, з посиланням на набуття під час спільного проживання з відповідачем у спільну сумісну власність 39% житлового будинку АДРЕСА_1, який в послідуючому в період шлюбу з відповідачем з 09.10.97р.по 2008 рік був побудований до 100% ступеню готовності, однак неправомірно право власності на даний будинок було оформлено на ОСОБА_4 та включено його спадкову масу за померлою ОСОБА_4

Натомість зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.07.2014 року у справі № 308/14441/13-ц, вбачається, що позивачем подано позов в якому вона просила: визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння з надвірними спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,1097 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначеній для будівництва та обслуговування житлового будинку, укладений 11.04.1996р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; визнання будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя та їх розподіл, з посиланням на укладення спірного договору шляхом обману, а також, що будівництво будинку в цілому здійснено за спільні сумісні кошти її та відповідача ОСОБА_2

Таким чином, предмет і підстави заявленого позову та позову, за яким ухвалено судом рішення від 28.07.2014 року, з врахуванням їх змісту, не збігаються і не є тотожними.

Суд першої інстанції, не врахував вищенаведені обставини, не перевірив зміст позовних заяв, і не навів в ухвалі суду аналіз підстав звернення до суду позивача з даним позовом та з попереднім позовом, та неправильно дійшов висновку про тотожність позовів.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2018 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини будинковолодіння спільною сумісною власністю, виключення частини майна із складу спадкового майна, виділення в натурі та визнання права власності на частину майна направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий : Судді :