Справа № 397/788/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2018 року. Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Мирошниченка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання - Петренко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Івангородська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області про визнання втрати права користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зазначеному житловому будинку з відповідачем вони проживали в незареєстрованому шлюбі з 2004 року по 2012 рік. 14.09.2005 року вона дозволила відповідачеві зареєструватися в її будинку. У червні 2012 року відповідач виїхав до м. Боярка Київської області, але з її будинку не виписався. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щоб він звернувся до реєстраційного відділу та знявся з реєстрації, але останній в добровільному порядку не бажає вирішувати це питання.
Позивач у судове засідання не з?явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 63).
Відповідач, у відповідності до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте у судові засідання, призначені на 05.09.2018 року та 28.09.2018 року, не з?явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с. 40, 62).
Представник третьої особи у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив (а.с. 61).
Тому, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, про що постановлена відповідна ухвала, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право власності на житло № 19 від 22.02.2003 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 належить на праві власності квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 79,2 кв.м. (а.с. 14).
Згідно довідки, виданої Івангородською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області № 462 від 18.06.2018 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, але фактично не проживає з червня місяця 2012 року (а.с. 16).
Конституція України у статті 41 проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 317 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім?ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред?явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України), то власник на підставі статті 391 ЦК України не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин.
У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім?ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, право власності позивача на будинок підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст.ст. 383, 391 ЦК України - усунення перешкод у користуванні належним йому помешканням, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Враховуючи той факт, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_1, обов?язки по утриманню житла не здійснює, реєстрація відповідача в помешканні за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації її прав як власника жилого приміщення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Івангородська сільська рада Олександрівського району Кіровоградської області про визнання втрати права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На заочне рішення суду, протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд Кіровоградської області.
Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1, місце проживання: АДРЕСА_2
Суддя: /підпис/:
Рішення набуло законної сили "___"_________________ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі №397/788/18.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Д.В. Мирошниченко