ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/24644/16-ц

провадження № 61-22220св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.

учасники справи:

позивач - Військово-медичне управління Служби безпеки України,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман Страхування»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, ухвалене у складі судді Притули Н. Г., та постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2018 року, прийняту колегією у складі суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Військово-медичне управління Служби безпеки України (далі - Військово-медичне управління СБУ) звернулося з позовом, уточненим у лютому 2017 року, до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Талісман Страхування»), про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначило, що 1 листопада 2015 року на перехресті вулиці Дмитрівської і площі Перемоги у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю спеціалізованого реанімаційного автомобіля швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Спеціалізований реанімаційний автомобіль швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, перебуває на балансі Військово-медичного управління СБУ і на момент події був залучений до виконання оперативно-службового завдання із забезпечення надання невідкладної допомоги пацієнту і рухався із ввімкненими проблисковими маячками синього кольору.

Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження, а автомобілю - механічні пошкодження. Причиною події стало порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_4, який не надав автомобілю швидкої допомоги переваги в русі та не забезпечив йому безперешкодний проїзд.

За таких обставин Військово-медичне управління СБУ просило стягнути з відповідача вартість витрат, понесених у зв'язку з лікуванням ОСОБА_6 у центральному госпіталі Військово-медичного управління СБУ, у розмірі 3 376,43 гривень, та витрати на відновлювальний ремонт автомобіля швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 580 786,37 гривень, а також відшкодувати витрати, пов'язані із проведенням експертних досліджень, у розмірі 1 992,72 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року, описку у якому виправлено ухвалою цього суду від 5 лютого 2018 року, позовні вимоги задоволено частково. Стягнено із ОСОБА_4 на користь Військово-медичного управління СБУ у відшкодування шкоди 584 702,32 гривень та у відшкодування судового збору 8 770,53 гривень. У іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту настання дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_4, що є підставою для стягнення з нього понесених Військово-медичним управлінням СБУ витрат, пов'язаних із лікуванням водія ОСОБА_6 і відновленням спеціалізованого реанімаційного автомобіля швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року - без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відшкодування заподіяних позивачу витрат за рахунок винної в дорожньо-транспортній пригоді особи - ОСОБА_4, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з'ясування обставин справи.

У квітні 2018 року ОСОБА_7, діючи через свого представника - адвоката ОСОБА_5, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року і постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій щодо доведеності його вини у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки судами не враховано подані ним докази того, що під час руху він не мав повноцінного обзору дорожньої обстановки з правого боку у зв'язку з наявністю з цього боку додаткової перешкоди, тому був позбавлений можливості своєчасно побачити реанімаційний автомобіль швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, і відповідно відреагувати, надавши йому дорогу.

Вказав, що про відсутність його вини свідчать також допущені водієм ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху, який під час руху на заборонений сигнал світлофора не увімкнув звукову сигналізацію і не переконався у безпеці проїзду. Висновком експертного дослідження від 18 квітня 2018 року, проведеним за його заявою, підтверджено, що водій автомобіля швидкої допомоги мав технічну можливість одноосібними діями уникнути зіткнення, проте суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив йому у оголошенні перерви у розгляді справи для надання цього висновку.

Зазначив, що при проведенні огляду пошкодженого автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, він не був присутній, повідомлення про технічний огляд не отримував, що є порушенням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24 листопада 2003 року.

Послався на допущені судом першої інстанції порушення процесуального права, які полягають у тому, що після заміни судді ОСОБА_8 у зв'язку із звільненням у відставку визначена на заміну вибулого судді суддя Притула Н. Г. не розпочала розгляд справи спочатку, чим порушила вимоги статті 159 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 5 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі і зупинено виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

У липні 2018 року Військово-медичне управління СБУ подало відзив на касаційну скаргу, у якому послалося на безпідставність її доводів. Зазначило, що вина ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді достовірно встановлена при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, в той час як щодо водія ОСОБА_6 протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, тому доводи заявника про спільну вину обох водіїв є безпідставними. Послалося на те, що проведення ремонтних робіт і їх вартість достовірно підтверджуються поданими ним і дослідженими судом доказами, твердження заявника про недоведеність дійсного проведення ремонтних робіт необґрунтовані.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, перебуває на балансі Військово-медичного управління СБУ з 2011 року.

1 листопада 2015 року о 20:00 годині на перехресті вулиці Дмитрівської і площі Перемоги у місті Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля швидкої медичної допомоги марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

З даної постанови суди попередніх інстанцій встановили, що 1 листопада 2015 року о 20:00 годині на перехресті вулиці Дмитрівської і площі Перемоги у місті Києві ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, всупереч пункту 2.3 (б), пункту 3.2, пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та, відповідно, не відреагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надавши дорогу і не забезпечивши безперешкодний проїзд автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, який рухався через дане перехрестя на червоний сигнал світлофора з увімкненими синіми проблисковими маячками, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з висновком експерта № 12481 від 21 вересня 2017 року, складеним за результатами судової автотехнічної експертизи, у даному випадку оцінка дій водія автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6 відносно вимог пункту 3.1 Правил дорожнього руху України не потребує застосування спеціальних знань в галузі автотехнічної експертизи. Вказана оцінка може бути здійснена судом самостійно із урахуванням встановлених обставин скоєння даної пригоди (в тому числі й параметрів руху автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, при проїзді даного перехрестя). У даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_6 відповідали вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. Перехрестя, на якому відбулось зіткнення, не може вважатись небезпечною ділянкою.

Також судами встановлено, що відповідно до звіту № 35/12/15 від 8 грудня 2015 року про оцінку вартості збитку, понесеного власником пошкодженого колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, становить 307 502,48 гривень. Про проведення огляду автомобіля ОСОБА_4 і страховик його цивільно-правової відповідальності ПрАТ «СК «Рітейл Страхування» повідомлялися телеграмами, врученими адресатам 27 листопада 2015 року, проте на огляд відповідач і представник страховика не з'явилися.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, фактично відремонтовано філією «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація». З договорів про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автомобілів від 1 вересня 2016 року, від 19 жовтня 2016 року, від 5 грудня 2016 року, а також платіжних доручень від 8 листопада 2016 року, від 14 листопада 2016 року, від 15 грудня 2016 року і від 16 грудня 2016 року судами встановлено, що за проведені відновлювально-ремонтні роботи Військово-медичним управлінням СБУ сплачено 461 723,27 гривень. Також, з метою заміни пошкоджених деталей, 13 жовтня 2016 року позивач передав філії «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація» запасні частини для автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, загальною вартістю 169 602,62 гривень.

2 серпня 2016 року ПрАТ «СК «Талісман Страхування» (до зміни найменування - ПрАТ «СК «Рітейл Страхування») перерахувало на рахунок державної казначейської служби 50 000 гривень страхового відшкодування.

Також судами встановлено, що водію автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_6 у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою заподіяно тілесні ушкодження. У період з 1 листопада 2015 року по 4 листопада 2015 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гіпертонічна хвороба І стадії, ІІ ступеня, ризик 2, криз. Вартість його лікування у центральному госпіталі Військово-медичного управління СБУ за вказаний період становить 3 376,43 гривень.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (стаття 1187 ЦК України).

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі (стаття 1192 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Встановивши, що дії водія автомобіля Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 призвели до дорожньо-транспортної пригоди і заподіяння автомобілю марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, механічних пошкоджень, а його водію - тілесних ушкоджень, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування витрат, понесених ним у зв'язку із лікуванням водія ОСОБА_6 і відновленням пошкодженого транспортного засобу, 584 702,32 гривень.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника щодо наявності спільної вини водіїв обох транспортних засобів у настанні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі доводи спростовуються наявними у матеріалах справи і дослідженими судами попередніх інстанцій доказами.

З постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015 року, залишеної без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 30 травня 2016 року, висновку судової автотехнічної експертизи № 12481 від 21 вересня 2017 року, досліджених у єдності і взаємозв'язку, суди встановили, що дорожньо-транспортна пригода відбулася у зв'язку із порушенням Правил дорожнього руху ОСОБА_4; дії водія ОСОБА_6 відповідали вимогам Правил дорожнього руху.

Посилання заявника на відсутність у нього на момент дорожньо-транспортної пригоди повноцінного обзору дорожньої обстановки з правого боку у зв'язку з наявністю з цього боку додаткової перешкоди не підтверджені жодними доказами, експертом-автотехніком і судом під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності така обставина не встановлена.

Твердження заявника про порушення водієм Військово-медичного управління СБУпункту 3.1 Правил дорожнього руху у зв'язку із рухом без увімкненого спеціального звукового сигналу помилкові, так як, відповідно до даного пункту, за відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, рухався по проспекту із увімкненими проблисковими маячками синьогокольору у темну пору доби, що сприяло візуальному виявленню таких світлових сигналів, у зв'язку з цим не потребувалося додаткове привертання уваги учасників дорожнього руху, тому спеціальний звуковий сигнал не був увімкнений.

Твердження заявника про неповідомлення щодо призначеного огляду пошкодженого автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter-311 CDI, номерний знак НОМЕР_1, який проводився експертом-оцінювачем, спростовуються наявною у матеріалах справи телеграмою на ім'я ОСОБА_4 і електронним повідомленням № 414 від 27 листопада 2015 року щодо її вручення особисто адресату, з яких суди встановили, що заявник належним чином повідомлявся про дату та час призначення огляду автомобіля.

Доводи заявника про недоведеність факту дійсного проведення ремонту транспортного засобу і понесення позивачем витрат у розмірі 631 325,89 гривень спростовуються поданими позивачем доказами, з яких суди встановили, що відновлювальний ремонт автомобіля проведений філією «Автоцентр на Московському» АТ «Українська автомобільна корпорація».

Посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у тому, що після звільнення у відставку судді ОСОБА_8 визначена на заміну вибулого суддісуддя Притула Н. Г. не розпочала розгляд справи спочатку є помилковими, так як з журналу судового засіданні від 14 грудня 2017 року і зазначеної у ньому послідовності процесуальних дій вбачається, що розгляд справи розпочався спочатку. Помилкове зазначення у журналі судового засідання від 14 грудня 2017 року про те, що дане судове засідання оголошене продовженим, не свідчить про порушення судом вимог статті 159 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, і не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Касаційний суд відхиляє доводи заявника про порушення судом апеляційної інстанції цивільного процесуального законодавства у зв'язку із відмовою у задоволенні клопотання про оголошення перерви у розгляді справи для подання додаткового доказу - висновку експерта.

Стаття 367 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи апеляційний судом, передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Станом на час перегляду справи у апеляційному суді висновок експертного дослідження, на який посилається заявник, не був виготовлений, оскільки він датований 18 квітня 2018 року. У матеріалах даної справи наявний висновок судової автотехнічної експертизи, проведений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 7 червня 2017 року; судова автотехнічна експертиза проводилася також у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. За таких обставин, оскільки двома висновками судової автотехнічної експертизи підтверджено вину відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у оголошенні перерви у розгляді справи для надання заявнику можливості надати суду висновок експертного дослідження, проведення якого не було закінчене на момент розгляду справи апеляційним судом.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів і встановлення на їх підставі нових обставин, що відповідно до статті 400 ЦПК України не відноситься до повноважень касаційного суду під час касаційного перегляду справи.

Порушень норм процесуального права, які унеможливили з'ясування фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційним судом не встановлено.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судових рішень, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Україниє підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання.

Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, касаційний суд відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України поновлює виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - адвокатом ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук