Єдиний номер справи 468/432/18-ц
Провадження 22-ц812/303/18 Головуючий по 1 інстанції Янчук С.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2018р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018р.

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

У квітні 2018р. АТ КБ "ПриватБанк" пред'явило позов до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 18 травня 2010 року з ОСОБА_5 укладено договір №б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 31 січня 2018 року склала 117000 грн. (9493,67 грн. - неповернутий кредит, 107506,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом), Банк просив стягнути цю заборгованість з відповідача.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018р. позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 117000 грн. заборгованості за кредитом та 1762 грн. судових витрат.

Ухвалою цього ж суду 26 вересня 2018р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки.

За змістом ст.ст.526,530,610,612 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу. Одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2010 року між АТ КБ "ПриватБанк " та ОСОБА_5 укладено договір № б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном його повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначений договір складається із Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банка та є договором про надання банківських послуг.

ОСОБА_5 не виконала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. За розрахунком позивача заборгованість становить 117000 грн. (9493,67 грн. - неповернутий кредит, 107506,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом).

Факт наявності заборгованості по основному боргу підтверджується наданою банком випискою по рахунку позичальника із зазначенням дат отримання кредитних коштів та їх часткового повернення.

Так, остатнє погашення за кредитом ОСОБА_5 здійснила 25 вересня 2014 р. в розмірі 400 грн.

Заборгованість по тілу кредиту виникла з 09 липня 2013р. Останній раз позичальник отримала кредит 07 січня 2015р. в розмірі 4254,16грн. (а.с.75-79).

Враховуючи те, що Банк пред'явив позов в квітні 2018р., тобто до спливу трирічного строку закінчення дії платіжної картки, то висновок суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення 9493,67 грн. неповернутого кредиту є правомірним.

В той же час вимоги про стягнення процентів за користування кредитом після дії строку кредитування, тобто з січня 2016р., а також процентів _за підвищеною ставкою - 44,2% за останні п'ять місяців до закінчення строку дії платіжної картки є безпідставними.

Так, за правилами ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони кредитного договору в належній формі досягли згоди стосовно збільшення строку позовної давності та розміру процентів за користування кредитом, а тому нарахування означених платежів за ставкою 34% з вересня 2014р. не відповідає умовам договору і є неправомірним в силу ст.10561 ЦК.

Таким чином, вимоги банку про стягнення з боржника процентів за користування кредитом в межах строку позовної давності підлягають частковому задоволенню в розмірі 3130,39 грн. за період з 01 серпня 2014р. по 31 грудня 2015р.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом.

Часткове задоволення позову (10.79%) є підставою (ст.141 ЦПК) для пропорційного відшкодування понесених сторонами судових витрат у зв'язку з розглядом справи в судах першої і апеляційної інстанцій

Так, зі сплаченого позивачем 1762 грн. судового збору відповідач повинен відшкодувати 190,12 грн., а останньому підлягає відшкодуванню 2357,82 грн. зі сплаченого судового збору в розмірі 2643 грн.

Таким чином, застосовуючи взаємозалік з позивача на користь відповідача належить стягнути 2167,70 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст.367,374-376,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2018р. в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом та судових витрат змінити зменшивши розмір стягнення процентів за користування кредитом до 3130,39 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_5 2167,70 грн. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2018р.

Головуючий: Судді: