Справа № 200/7273/17
Провадження №2-з/200/161/18
У Х В А Л А

про забезпечення позову

13 вересня 2018 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю., розглянувши матеріали заяви Першого заступника прокурора області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУЛС», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» про витребування майна,-

В С Т А Н О В И В:

28.04.2017 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетовська від 03 травня 2017 року позов повернуто позивачеві.

Не погодившись з ухвалою суду від 03.05.2017 року, позивач подав апеляційну скаргу на дану ухвалу.

17.10.2017 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровській області ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2017 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

13.11.2017 року дану справу передано судді Єлісєєвій Т.Ю. для подальшого розгляду.

14.11.2017 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 14.11.2017 року.

17.01.2018 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в загальному порядку.

13.09.2018 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборони відповідачам вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного нерухомого майна. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідачі набули право власності на нежитлове приміщення №601, розташоване по запорізькому шосе, 40, блок 7 у м. Дніпрі, без належних правових підстав, та, будучі титульними власниками цього нерухомого майна, мають можливість відчужити його, здійснити його повторний поділ, обєднання до вирішення справи по суті, що може призвести до унеможливлення виконання позитивного рішення суду.

Частиною 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень частини 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з приписами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову є оскарження позивачем набуття відповідачами права власності на вищезазначене нерухоме майно та витребування його з чужого незаконного володіння.

Так, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо права власності на спірне нерухоме майно, тому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз'яснень, зазначених в п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість наведених у ній доводів, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду у разі відчуження спірного майна, яке є предметом спору, третім особам, а відтак заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Заходи зустрічного забезпечення позову у вказаній справі не підлягають застосуванню, оскільки підстави, зазначені в ч.3 ст.154 ЦПК України відносно позивача відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Першого заступника прокурора області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТУЛС», Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство «Південне» про витребування майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно нежитлове приміщення №601А, розташоване по запорізькому шосе, 40, блок 7 у м. Дніпрі( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101) та нежитлове приміщення №601Б, розташоване по запорізькому шосе, 40, блок 7 у м. Дніпрі( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101).

Заборонити ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) та будь-яким іншим особам, в тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти певні реєстраційні будь-які дії, виносити будь-які рішення, робити будь-які записи щодо Державної реєстрації прав власності щодо нежитлового приміщення №601А, розташоване по запорізькому шосе, 40, блок 7 у м. Дніпрі( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101).

Заборонити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та будь-яким іншим особам, в тому числі субєктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти певні реєстраційні будь-які дії, виносити будь-які рішення, робити будь-які записи щодо Державної реєстрації прав власності щодо нежитлового приміщення №601Б, розташоване по запорізькому шосе, 40, блок 7 у м. Дніпрі( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також подальшому розгляду справи.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва