У Х В А Л А

26 листопада 2018 року місто Київ

справа № 761/207/17

провадження №06.71/824/35/2018

Київський апеляційний суд у складі судді Шкоріної О.І., розглянувши заяву про відвід судді-доповідача Левенця Б.Б.,

у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 8551,20 грн., з яких: 8000,00 грн. - пеня за прострочення сплати аліментів та 551,20 грн. - судові витрати по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено /т. 1 а.с. 97-99/.

Не погодившись з рішенням районного суду, 12 грудня 2017 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу /т.1 а.с. 132-142/.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 8 551 грн. 20 коп., з яких 8000 грн. пені за прострочення сплати аліментів та 551 грн. 20 коп. судового збору та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовлено. В решті дане рішення суду залишено без змін /т.1 а.с.219-225/.

19 липня 2018 року ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду міста Києва заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивачки на свою користь 606,32 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року /т.1 а.с.230/.

25 липня 2018 року та 04 вересня 2018 року Апеляційним судом міста Києва було направлено запити до Шевченківського районного суду міста Києва суду щодо витребування матеріалів справи /т.1 а.с.234, 239/.

Матеріали вказаної цивільної справи отримано Апеляційним судом міста Києва 17 вересня 2018 року та передані судді Заришняк Г.М. /т.1 а.с.233, 241/.

Розгляд заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення призначено Апеляційним судом м.Києва на 3 жовтня 2018 року /т.1 а.с.242/.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в округах» ліквідовано Апеляційний суд Київської області і Апеляційний суд м. Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і м. Київ, з місцезнаходженням у м.Києві, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із ліквідацією суду відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України вказана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено склад колегії суддів - головуючий суддя Левенець Б.Б., судді: Борисова В.M., Ратнікова О.В. /т.1 а.с.245/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження новоутвореного суду, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 8 листопада 2018 року /т.1 а.с.246-247/.

8 листопада 2018 року розгляд справи був відкладений на 22 листопада 2018 року через відсутність доказів належного сповіщення ОСОБА_2 /т. 2 а.с. 10/.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19 листопада 2018 року замінено суддю Борисову О.В., яка перебуває у відпустці, на суддю Гаращенко Д.Р. / т.2 а.с.25/.

19 листопада 2018 року судом отримано письмову заяву ОСОБА_2 про відвід судді Левенця Б.Б., з підстав наявності, на думку заявника, обставин, що викликають сумнів в неупередженості судді при розгляді даної справи.

В обґрунтування заяви зазначав, що у зазначеній справі суддя Левенець Б.Б. ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 4 жовтня 2017 року відмовив у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору, залишив апеляційну скаргу подану ним на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року без руху, а ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 грудня 2017 року повернув апеляційну скаргу.

Крім цього, заявник вказав про наявність у нього сумнівів, що проведений 3 жовтня 2018 року автоматичний розподіл цивільної справи дійсно був випадковий, як того вимагає чинний ЦПК України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року заявлений відвід визнано необґрунтованим, провадження у справі зупинено. Заяву передано для вирішення відводу судді-доповідачу відповідно до вимог ч.3 ст. 40 ЦПК України іншому судді.

Згідно протоколу автоматичного розподілу від 23 листопада 2018 року для розгляду питання про відвід призначено суддю Шкоріну О.І.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, та враховуючи доводи заяви про відвід, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, враховуючи наступне.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Положеннями ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Як убачається з протоколу судового засідання від 22 листопада 2018 року, ОСОБА_2, який подав заяву про відвід судді - доповідача Левенця Б.Б., в судове засідання не з'явився.

Заява ОСОБА_2 про відвід обґрунтована тим, що у даній справі суддя Левенець Б.Б. ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 4 жовтня 2017 року відмовив у задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору, залишив апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року без руху, а ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 1 грудня 2017 року повернув апеляційну скаргу.

Вказані обставини, на думку заявника, викликають сумніви в неупередженості судді Левенця Б.Б..

Крім цього, зазначив про наявність у нього сумнівів, що проведений 3 жовтня 2018 року автоматичний розподіл цивільної справи дійсно був випадковий.

Вважаю, що такі доводи є суб'єктивною думкою заявника ОСОБА_2 , а зміст заяви про відвід судді Київського апеляційного суду Левенця Б.Б. не свідчить про наявність підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, для відводу судді.

Згідно з ч.4 ст. 36 ЦПК України, зокрема, незгода з процесуальним рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Саме по собі прийняття суддею рішення і незгода з таким судовим рішенням особи не може бути підставою для відводу судді.

Посилання в заяві ОСОБА_2 на сумніви щодо дійсного випадкового автоматичного розподілу цивільної справи 3 жовтня 2018 року є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з такого.

В Київському апеляційному суді використовується Автоматизована система електронного документообігу «Апеляція». Засади використання автоматизованої системи документообігу Київського апеляційного суду (затверджені рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду №7 від 2 жовтня 2018 року) розроблені відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Цивільного процесуального кодексу України, Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, Кодексу України про адміністративні правопорушення та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами).

Цими засадами визначаються особливості розподілу справ між суддями, порядок формування колегій суддів, підстави для повторного автоматизованого розподілу справ та інші правила застосування Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до п.1.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу, автоматизований розподіл справ між суддями здійснюється автоматизованою системою в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Справи, позовні заяви та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду (далі-судові справи), розподіляються між усіма суддями судової палати з розгляду цивільних справ, які мають на час розподілу повноваження на здійснення процесуальних дій, з урахуванням спеціалізації суддів, визначеної зборами суддів, та з урахуванням визначених автоматизованою системою коефіцієнтів навантаження (п.1.2 Засад).

Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 (зі змінами та доповненнями) визначено, що розподіл судових справ, здійснюється модулем автоматизованого розподілу виключно в автоматизований спосіб (без участі посадових осіб) під час реєстрації в суді передбачених законом процесуальних документів, на підставі інформації, внесеної уповноваженими особами суду до АСДС та до підсистеми обліку кадрів. Підставою для запуску процедури автоматизованого розподілу судової справи є внесений до АСДС ЕД або ЕКПД відповідного документу, підписаний електронним цифровим підписом його автора. Ручний запуск процедури автоматизованого розподілу не допускається.

АСДС та інші підсистеми забезпечують, зокрема об'єктивний та неупереджений розподіл судових справ за допомогою модуля автоматизованого розподілу в судах загальної юрисдикції між суддями з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ.

На час розгляду заяви про відвід Цивільним процесуальним Кодексом, зокрема статтею 33 ЦПК, встановлено порядок визначення складу суду, а саме: визначення судді, а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно - телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірності навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Пунктами 15.2 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147- ХІІІ від 3 жовтня 2017 року визначено, що позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду в день надходження документів. Пункт 15.4 вказує на порядок визначення судді або колегії суддів (судді - доповідача) для розгляду конкретної справи як до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи так і після приведення зазначеного Положення у відповідність із цією редакцією Кодексу.

Ні матеріали справи, ні подана заява про відвід не містять інформації, яка б вказувала на те, що при визначенні колегії суддів (судді - доповідача) за поданою ОСОБА_2 заявою про ухвалення додаткового рішення був порушений порядок визначення колегії суддів (судді - доповідача) для розгляду конкретної справи, що б давало підстави для задоволення відводу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених ст. 36, 37 ЦПК України, для задоволення заяви про відвід судді-доповідачу - Левенцю Б.Б..

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді-доповідачу Левенцю Б.Б. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна