Справа № 583/3280/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2018 року представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2050 доларів США, конвертованих в національну валюту, в якості повернення основної суми боргу за розпискою від 24.01.2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1640 доларів США, конвертованих в національну валюту, в якості штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання з повернення грошових коштів за розпискою від 24.01.2018 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 13200,00 грн., а також суму судових витрат, здійснених при розгляді справи.

30 жовтня 2018 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до ухвалення судового рішення по справі; накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення по справі. Заяву мотивує тим, що позивачу достеменно відомо про високу ймовірність залишення відповідачем меж України з метою уникнення обовязку виконання зобовязання, про що також свідчить місце фактичного отримання боржником коштів у м. Тбілісі, Грузія. Відсутність відповідача в країні у період судового розгляду справи суттєво ускладнить не тільки виконання рішення суду після його ухвалення, а також перешкоджатиме здійсненню самого судового процесу із розгляду справи. Також відповідачем з метою уникнення матеріальної відповідальності неодмінно буде здійснена реалізація належного йому на праві власності рухомого або нерухомого майна.

Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала, просила забезпечити позов по даній справі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав, справа розглядається в порядку заочного провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що немає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване побоювання, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно розяснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За встановлених обставин суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, бо не надано доказів, що відповідач має намір здійснити реалізацію належного йому рухомого та нерухомого майна, не зазначено та не надано відповідних доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить представник позивача у своїй заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до ухвалення судового рішення по справі, слід зазначити наступне.

Серед видів забезпечення позову, визначених статтею 152 ЦПК України, такого забезпечення, як тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України, не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, вирішення судом питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 441 ЦПК України та за поданням державного виконавця на підставі Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

В зв'язку з чим, відсутні підстави для застосування зазначеного способу забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення боргу, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, а також порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Крім того, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову не зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

З урахуванням вимог, викладених в заяві про забезпечення позову, відсутності доказів, які можуть підтвердити обґрунтованість вжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, судом не встановлено достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому, у задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. Б. Плотникова