Справа № 344/5060/17
Провадження № 22-ц/779/815/2018
Головуючий у 1 інстанції Островський Л. Є.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі суддів колегії судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Матківського Р.Й., Максюти І.О. секретаря Турів О.М.

з участю представника ТОВ «Континенталь» - Сулими І.Р.

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним окремих частин договору №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 травня 2018 року, ухвалене суддею Островським Л.Є. в м. Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 3 жовтня 2017 року.

23 лютого 2017 року ТОВ "Континенталь" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним окремих частин договору №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 26 січня 2015 року між ТОВ "Континенталь" та ОСОБА_2 укладено договір №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому. Відповідно до п.1.1. вказаного договору ТОВ «Континенталь» зобов'язався передати у власність ОСОБА_2 об'єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, а покупець зобов'язався прийняти об'єкт та оплатити його вартість відповідно до умов договору. Пунктом 4.2 договору передбачено, що за порушення продавцем строку передачі об'єкту покупцю більш як на три місяці, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від загальної вартості об'єкту, вказаної в п.2.1 договору за кожен день прострочення та штраф у розмірі 100% від загальної вартості об'єкту, вказаної у п. 2.1 договору. Посилаючись на те, що умови договору про стягнення пені є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, законодавчо обмежений граничний розмір пені за невиконання грошового зобов'язання - подвійна облікова ставка НБУ, а п.4.2 договору передбачено 0,1 % від загальної вартості об'єкту за кожен день прострочення, тобто 36,5 річних, в той час як облікова ставка НБУ за період нарахування штрафних санкцій коливалась в межах 15-16%, просив визнати недійсним п.4.2 Договору № 02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року.Також вважав, що оспорюваний пункт договору містить подвійну юридичну відновідальність за порушення умов договору - пеня та штраф, що суперечить ст.61 Конституції України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 травня 2018 року задоволено позов ТОВ "Континенталь" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним окремих частин договору №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року. Визнано недійсним п.4.2 Договору № 02/01/2015 купівлі-продажу майна що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року, укладеного між ТОВ «Континенталь» та ОСОБА_2

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, йому не переданий об'єкт нерухомого майна за договором № 02/01/15 купівлі-продажу, тому він має право відповідно до вимог ч.2 ст. 693 ЦК України вимагати повернення суми попередньої оплати, сплати пені та штрафу на підставі п. 4.2 даного договору. Крім того, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, сторони вільні в укладенні договору та визначенні умов договору. Зазначає, що умови договору кваліфікуються як несправедливі при умові якщо вони порушують принцип добросовісності, призводять до дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Визнання недійсним п.4.2 договору створює дисбаланс прав та обов'язків і як наслідок порушення охоронюваних законом прав та інтересів покупця (споживача), оскільки продавець не нестиме відповідальності за порушення свої зобов'язань та позбавляє покупця права на отримання штрафних санкцій за такі порушення. Визнавши недійсним пункт 4.2 Договору, суд порушив законне право покупця (споживача) на отримання компенсації від продавця у зв'язку з невиконання ним договору та виключив право споживача з оплати у разі порушення договору з боку продавця.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

Представник ТОВ «Континенталь» апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ТОВ «Континенталь», суд першої інстанції виходив з того, що умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. А отже штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому визнав недійсним п. 4.2 договору №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Яв вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 26.01.2015 року між ТзОВ «Континенталь» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому №02/01/15 (далі договір купівлі-продажу №02/01/15), за умовами якого продавець (ТзОВ «Континенталь») зобов'язується передати у власність покупця об'єкт нерухомого майна, що буде створений в майбутньому, описаний у п.1.2 даного договору, а Покупець зобов'язується прийняти об'єкт та оплатити його вартість відповідно до умов даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору у власність покупця передається нерухоме майно, в подальшому об'єкт, що знаходитиметься в житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту Комплекс) у відповідності до наведеного опису: трикімнатна квартира, під'їзд перший, поверх шостий, площа 112 кв.м.

Згідно з пунктом 1.5. Договору купівлі-продажу №02/01/15, планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію Комплексу, в якому знаходиться вказаний у п.1.2 об'єкт - перше півріччя 2016 року.

Пунктом 2.1 Договору купівлі-продажу №02/01/15 визначено, що загальною вартістю об'єкту на момент укладання цього договору являються грошові кошти в національній валюті України, в розмірі еквівалентному 52 640 доларам США 00 центів, за офіційним курсом долара США встановленому Національним банком України. Платежі проводяться покупцем у національній валюті у терміни, передбачені у п. 2.2.

Терміном внесення зазначених коштів сторонами було визначено 27.01.2015 року (п.2.2).

Додатком № 2 від 27.01.2015 року до Договору купівлі-продажу № 02/01/15, підписаним ОСОБА_2 та директором ТзОВ «Континенталь», Актом погодження сплаченої суми з курсом національної валюти України та долара США від 27.01.2015 року, підписаним ОСОБА_2 та директором ТОВ «Континенталь», Довідкою від 27.01.2015 року, виданою ОСОБА_2 ТОВ «Континенталь» , Прибутковим касовим ордером № 02 від 27.01.2015 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №02 від 27.01.2015 року, ОСОБА_2 сплатив на користь ТОВ «Континенталь» 836 954 грн 47 коп., що на день внесення суми становило 52 640 доларів США згідно офіційного курсу валют, встановлених Національним Банком України. Даний факт визнається представником відповідача і підтверджується рішенням суду від 06 квітня 2017 року.

Відповідно до п.1.1 Договору №02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26 січня 2015 року ТОВ «Континенталь» зобов'язується передати у власність ОСОБА_2 об'єкт нерухомого майна, що буде створено в майбутньому згідно п.1.2 Договору, а покупець зобов'язується прийняти об'єкт та оплатити його вартість відповідно до умов Договору.

Пунктом 1.5 цього договору встановлено, що планове закінчення будівництва об'єкта будівництва - трикімнатної квартири на шостому поверсі загальною площею 112 кв.м. по АДРЕСА_1 та введення будинку в експлуатацію - перше півріччя 2016 року.

Установлено, що відповідно пункту 1.5 цього договору будівництво належної ОСОБА_2 трикімнатної квартири на шостому поверсі загальною площею 112 кв.м. по АДРЕСА_1 у першому півріччі 2016 року не закінчено, будинок в експлуатацію не введено.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що за порушення продавцем строку передачі об'єкту покупцю більш як на три місяці, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від загальної вартості об'єкту, вказаної в п.2.1 договору за кожен день прострочення та штраф у розмірі 100% від загальної вартості об'єкту, вказаної у п. 2.1 договору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків сторін цього договору.

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець передає/зобов'язується передати майно (товар), а покупець приймає/зобов'язується прийняти майно (товар).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року N 6-2003цс15 і відповідно до ст. 360 7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Отже, пунктом 4.2 договору передбачено, що за порушення продавцем строку передачі об'єкту покупцю більш як на три місяці, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від загальної вартості об'єкту, вказаної в п.2.1 договору за кожен день прострочення та штраф у розмірі 100% від загальної вартості об'єкту передбачено подвійно цивільно-правову відповідальності за одне і те саме порушення, що суперечить ст. 61 Конституції України.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 подав заяву про часткове визнання позову та просив визнати недійсним п.4.2 Договору №02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26 січня 2015 року в частині сплати продавцем пені у розмірі 0,1% від загальної вартості об'єкту, вказаного в договорі за кожен день прострочення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить висновку, що сплата пені у розмірі 0,1 % від загальної вартості об'єкту, вказаної в п.2.1 договору за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 100% від загальної вартості об'єкту, вказаної у п. 2.1 договору є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення буде свідчити про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідно до 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним окремих частин договору №02/01/15 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 травня 2018 року про визнаня недійсним п.4.2 Договору № 02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року укладеного між ТОВ «Континенталь» та ОСОБА_2 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним п.4.2 Договору № 02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року укладеного між ТОВ «Континенталь» та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Пункт 4.2 Договору № 02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року укладеного між ТОВ «Континенталь» та ОСОБА_2, в частині відповідальності ТОВ «Континенталь» за порушення умов зазначеного договору у вигляді пені у розмірі 0,1 % від загальної вартості об'єкту, вказаної в п.2.1 договору за кожен день прострочення строку передачі об'єкту покупцю більш як на три місяці визнати недійсним.

Щодо визнання недійсним пункту 4.2 Договору № 02/01/2015 купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому від 26.01.2015 року укладеного між ТОВ «Континенталь» та ОСОБА_2 в частині відповідальності ТОВ «Континенталь» за порушення умов зазначеного договору у вигляді штрафу в розмірі 100% від загальної вартості об'єкту, вказаної у п. 2.1 договору за прострочення строку передачі об'єкту покупцю більш як на три місяці відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: Р.Й.Матківський

І.О.Максюта