АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1834/18Головуючий по 1 інстанції - Прилуцький В.О.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Бондаренка С.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з 10 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2013 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно їх спільних дітей.

На підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року з ОСОБА_3 стягуються на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини доходу боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 листопада 2013 року та до повноліття сина ОСОБА_5, а потім по ? частині доходу боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дочки ОСОБА_7.

Вказує, що після визначення розміру аліментів вказаним рішенням суду, відбулися зміни в Сімейному кодексі України, зокрема в частині мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, зміни внесені до ч. 2 ст. 182 СК України, та викладено в новій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просила суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням Смілянського міськрайонного суду від 04 березня 2014 року та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з моменту подання нею заяви та до повноліття сина ОСОБА_5, а потім по ? частині доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дочки ОСОБА_6.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлений рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року у справі №703/6347/13-ц, 2/703/450/14 та стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до повноліття сина ОСОБА_5, а потім по ? частині доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дочки.

Виконавчий лист №703/6347/13-ц, 2/703/450/14 відкликано після набрання даним рішенням суду законної сили.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 , 80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що враховуючи збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2018 році, швидкими темпами зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню.

Щодо вимог позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі із дати пред'явлення позову, то суд в цій частині відмовив у задоволенні позовних вимог, керуючись при цьому п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в якій роз'яснено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що статтею 192 СК України передбачено підстави за яких можливе збільшення чи зменшення розміру аліментів, і такі підстави щодо зміни матеріального, сімейного стану та погіршення здоров'я тощо підлягають доказуванню.

Натомість, всупереч своєму процесуальному обов'язку доказування тих обставин, що входять до предмету доказування у даній категорії справ, позивач не надала суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу, який у відповідності до диспозиції ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів.

При цьому, зазначає, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відзив від ОСОБА_4 на подану апеляційну скаргу до суду не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2003 року по 01 березня 2013 року, що підтверджується копією заочного рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 23 жовтня 2003 року та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 березня 2009 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2013 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_9

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 листопада 2013 року та до повноліття сина ОСОБА_5, а потім по ? частині доходу боржника щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дочки ОСОБА_7.

Звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги тим, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Вказувала, що оскільки визначений рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 березня 2014 року мінімальний розмір аліментів є меншим ніж встановлений законом, тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Таким чином, визначення судом першої інстанції аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, у зв'язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину.

При цьому, як було зазначено вище позивач мотивувала поданий позов лише змінами внесеними у чинне законодавство, яким встановлено збільшений мінімальний розмір аліментів, який може бути стягнутий на дитину, проте жодних підстав визначених статтею 192 СК України для збільшення розміру сплачуваних ОСОБА_3 аліментів нею не наведено. Всі доводи позивача зводяться до внесених змін в законодавство України, яким передбачено посилення захисту права дитини на належне утримання, що не є підставами, в розумінні статті 192 ЦПК України, для зміни розміру аліментів.

У зв'язку із викладеним аргументи викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що наразі відбулися зміни його сімейного стану, а саме після розлучення з позивачем, він вдруге одружився і від шлюбу має сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 (а.с. 23). А тому, навпаки, відсутні підстави передбачені статтею 192 СК України для збільшення розміру аліментів, оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дитина від шлюбу з ОСОБА_11

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 вересня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Судді: