Справа № 189/1601/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чорної О.В., за участю секретаря судового засідання Корхової О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Чорної О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спільному майну в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном, -

встановив:

У провадженні судді Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорної О.В. знаходиться цивільна справа № 189/1601/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спільному майну в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном.

22.11.2018 року, до початку розгляду справи по суті, на початку підготовчого судового засідання, а саме, після встановлення судом учасників справи та розяснення ним права на відвід суду і підстави відводу, відповідач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому по справі судді Чорній О.В., оголосивши підстави для відводу і надав письмову заяву про відвід.

Відповідно до статті 40 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч. 3 ст. 40 якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У той же час, відповідно до ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Оскільки станом на час розгляду справи і заяви про відвід по цій справі правосуддя у Покровському районному суді Дніпропетровської області здійснюють двоє суддів Пустовар О.С. і ОСОБА_3, то заява про відвід розглядається головуючим по справі суддею в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 40 ЦПК України.

Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді мотивована наступним.

ОСОБА_1 посилається на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, зазначає, що позивачка ОСОБА_4 розгорнула проти нього широку компанію з його дискредитації як громадянина та адвоката, у тому числі звернулася до правоохоронних органів із заявою про нанесення ій тілесних ушкоджень відповідачем; відповідач більше 30 років працює адвокатом, по характеру своєї роботи спілкується із суддями Покровського районного суду Дніпропетровської області, вважає, що позивачка ОСОБА_2 своїми діями з його дискредитації здійснює тиск на суд і за таких обставин суддя Чорна О.В. не може бути незалежною.

Суд, ознайомившись із заявою про відвід, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету ОСОБА_5 Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв'язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного звязку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими».

Європейським Судом з прав людини у рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб'єктивним критерієм презюмується. За об'єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки таку природу та ступень, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27.07.2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема, у тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов'язаний заявити самовідвід.

Отже, головна мета відводу - це гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Зважаючи на вищевикладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів сторін в об'єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, задля забезпечення права на справедливий суд, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід у даній справі.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 36, 40, 41 ЦПК України, суд

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі судді Покровського районного суду Дніпропетровської області задовольнити.

Цивільну справу № 189/1601/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спільному майну в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Чорна О.В.