Справа № 758/3263/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Якимович К. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Зазначала, що 25.08 17 уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають.

З листопада 2017 року спільне господарство вони не ведуть і проживають окремо один від одного.

Посилаючись на те, що за час їхнього сімейного життя склалися обставини, які призвели до неможливості спільного проживання з відповідачем, просила встановити режим окремого проживання подружжя з дня подання позову до суду.

У відзиві на позов відповідач вказав на те, що з позовними вимогами позивача погоджується та просить встановити режим окремого проживання подружжя.

Позивач у судове засідання не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій просив також позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розгляду справи за відсутності учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вивчивши позов та додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 25.08.17 сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають.

Позивачем у позові вказано про те, що з листопада 2017 року сторони спільне господарство не ведуть і проживають окремо один від одного.

Зазначена обставина підтверджена і відповідачем у його відзиві на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Згідно з ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання:

1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер.

Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди.

Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Оскільки, як установлено судом зі змісту позовної заяви та відзиву на позов, ні позивач, ні відповідач, не бажають проживати спільно, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про встановлення режиму окремого проживання подружжя з дня подачі позову до суду - з 15.03.18.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зі змісту відзиву відповідача та заяви, поданої до суду представником відповідача, вбачається те, що відповідач позов визнає у повному обсязі.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 119, 120 СК України, ст.ст. 200, 206, 223, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (01033, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (04108, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про встановлення режиму окремого проживання подружжя - задовольнити.

Встановити з 15.03.18 режим окремого проживання подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, шлюб між якими зареєстровано 25.08.17 Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1667.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення - 11.09.18.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук