АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Чернівці

справа № 724/178/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Височанської Н.К., Одинака О.О.

секретаря Конецькї Д.Г.

за участю позивача ОСОБА_1 Єлізавети Дмитрівни, представника позивача ОСОБА_2

учасники справи

позивач ОСОБА_1 Єлізавета Дмитрівна

відповідач ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року, головуючий у першій інстанції ОСОБА_6,

встановила:

ОСОБА_1 у лютому 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Вказувала на право власності на житловий будинок 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 28 січня 2003 року.

Зазначала, що здійснено реєстрацію ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Справа №724/178/18

Провадження №22-ц/794/750/18 Головуючий у 1 інстанції Єфтеньєв О.Г.

Категорія 46 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області без поважних причин протягом трьох років.

Просила визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року позов задоволено, постановлено визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року скасувати.

Вказувала на неповне з»ясування обставин здійснення реєстрації малолітнього ОСОБА_8 у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Посилалася на порушення норм процесуального права, розгляд судом справи без повідомлення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в порядку спрощеного позовного провадження справи, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.319, ч.1 ст.321, ч. 2 ст. 405 ЦК України та вважав, що члени сім'ї власника житла ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 втратили право на користування житловим будинком 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області без поважних причин протягом трьох років.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Предметом позову ОСОБА_9, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Підставою позову, тобто обставинами, якими ОСОБА_1 обгрунтовувала позовні вимоги, зазначала не проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області без поважних причин протягом трьох років.

Судом встановлено право власності ОСОБА_1 на житловий будинок 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Хотинської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 28 січня 2003 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 є членами сім"і власника ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ч.1 ст.405 ЦК України ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім'ї власника житла права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

У п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч.1 ст. 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК України, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З врахуванням зазначеного,суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення ст. ст. 71, 72 ЖК України застосуванню не підлягають.

З приєднаного до матеріалів справи акта від 11 січня 2018 року, посвідченого головою Колінковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 не проживають у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області протягом трьох років. На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду визнали обставини проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у жилих приміщеннях у м.Чернівці на підставі договорів оренди протягом трьох років.

У матеріалах справи відсутні докази поважності причин не проживання ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області протягом трьох років.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду не посилалися на поважність причин не проживання у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області протягом трьох років.

У такому разі судом першої інстанції ухвалено судове рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ч.1 та 3 ст.89 ЦПК України.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що члени сім'ї власника ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відсутні у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області понад рік без поважних причин та втратили право користування цим житлом.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_5 щодо неповного з»ясування обставин здійснення реєстрації малолітнього ОСОБА_8 у житловому будинку 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року не вирішено питання про право користування малолітнього ОСОБА_8 житловим будинком 12 по вул.Садова с.Колінківці Хотинського району Чернівецької області.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на розгляд судом справи без повідомлення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в порядку спрощеного позовного провадження справи, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За змістом п.3, 7 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов»язковою підставі для скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов»язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

За правилами ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Судом першої інстанції дотримано вимоги частини 3 та 4 ст.274 ЦПК України при вирішені питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Водночас апеляційна скарга ОСОБА_5 не містить посилання на обставини, які дають підстави для висновку про недоцільність розгляду справи у спрощеному позовному провадженні.

На підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2018 року вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, сторонам розяснено право заявити клопотання про проведення розгляду справи з повідомлення (викликом) сторін, що відповідає положенням частини п'ятої статті 279 ЦПК України.

При цьому ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 були повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно повідомлення про вручення поштового відправлення копії ухвали Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 лютого 2018 року про відкриття провадження у справі 7 березня 2018 року (а.с.29-31).

У матеріалах справи відсутні відомості про звернення ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з клопотання про проведення розгляду справи з повідомлення (викликом) сторін.

За таких обставин рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 21 вересня 2018 року.

Головуючий підпис (ОСОБА_10Ю.)

Судді підписи (ОСОБА_11, ОСОБА_12О.)

З оригіналом згідно: