233 № 233/4616/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря судового засідання Ліман С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2018 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстровано 09 жовтня 2013 року, актовий запис № 342 від 09 жовтня 2013 року складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000,00 грн. кожного місяця до повнолітня дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачем не склалось через сварки на ґрунті ревнощів та застосування до неї фізичної сили і побиття. В звязку з чим збереження сімї не можливе. Спору щодо спільного майна подружжя не має. Дитина залишається жити із матірю, в звязку з чим з відповідача слід стягнути аліменти на її утримання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Крім того просила після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище ОСОБА_1 та залишити за нею судові витрати, понесені нею за подання позову.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Крім того, відповідачем ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що не заперечує проти розірвання шлюбу, проте не погоджується із розміром аліментів в сумі 2000,00 грн., оскільки вважає такі вимоги необґрунтованими, зазначивши про наявність можливості сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази подані на їх підтвердження, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, 09 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 342 від 09 жовтня 2013 року, дошлюбне прізвище дружини «Михальова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-НО № 328827, виданим 09 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 572601, виданим 30.01.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, копія якого міститься в матеріалах справи.

Дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має зареєстроване місце проживання з матірю ОСОБА_1, що підтверджується довідкою КП СЄЗ за № 2360 від 03.09.2018 р., копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно із ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Разом з тим, ст. 110 СК України передбачена можливість предявлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя разом не проживає, зберігати сімю намірів не має, а отже спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам дружини ОСОБА_1

Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, відповідно до якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, слід зазначити наступне.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу, та дослідивши обставини подружнього життя сторін, суд дійшов висновку, що строк на примирення не є необхідним.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сімї суперечить інтересам сторін, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частинами 2, 3 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Проте позивачем залишилось недоведеним матеріальне становище платника аліментів та наявність інших обставин, які мають бути враховані судом при визначені розміру аліментів відповідно до частини 1 статті 182 СК України. А отже, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн. Разом з тим, відповідач повідомив про можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000 грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000,00 грн., але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи волю позивача, суд вважає за можливе віднести судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, повязані з поданням позову в частині розірвання шлюбу на його рахунок. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 09 жовтня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 342 від 09 жовтня 2013 року, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 вересня 2018 року і до повноліття дитини.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімиста чотирьох) гривень 80 копійок.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Позивач: ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, відповідач: ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Суддя