У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2018 Справа №607/11325/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі судді В.М. Братасюка, розглянувши заяву про відвід головуючого судді Черніцької І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину та визнання недійсним ,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (головуючий суддя Черніцька І.М.) перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину, написаного позивачем 23.06.2011 року на користь ОСОБА_2, та визнання недійсним правочину від 23.06.2011 року..

Представник позивача у справі подав до суду заяву про відвід головуючого судді, оскільки суддя Черніцька І.М. головувала у справі №607/710/15ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за цим же правочином від 23.06.2011 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2018 року передано вирішення питання про відвід головуючого судді по справі іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Провадження у даній справі зупинено до вирішення питання про відвід .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 12.09.2018 року вирішення питання про відвід передано судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області В.М. Братасюку, котрому передано матеріали канцелярією суду 13.09.2018 року.

На підстав вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

У заяві про відвід представник позивача посилається на ту обставину, що головуюча суддя Черніцька І.М. є заінтересованою особою у розгляді справи про тлумачення змісту правочину, оскільки рішення у справі в разі задоволення позову, може бути підставою для перегляду рішення у справі №607/710/15ц, ухваленого під її головуванням. Окрім цього у позивача є сумніви у неупередженості та об'єктивності судді, оскільки в останньої є сформована позиція щодо предмету спору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,4 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Розглянувши заяву та матеріали справи, Суд вважає, що підстав для відводу головуючого судді Черніцької І.М. , згідно доводів заявників, немає з огляду на наступне.

Як зазначено у ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

А тому упевненість представника заявника у сформованості якоїсь думки головуючої судді, висвітлена в судовому рішенні в іншій справі, в силу ст. 36 ЦПК України, сама по собі не може слугувати підставою для відводу судді.

Що ж до твердження сторони позивача, що головуюча суддя Черніцька І.М. є заінтересованою особою у розгляді справи про тлумачення змісту правочину, оскільки рішення у справі в разі задоволення позову, може бути підставою для перегляду рішення у справі №607/710/15ц, ухваленого під її головуванням, Суд наголошує, що сам по собі розгляд іншої справи між тими самими сторонами під головуванням судді Черніцької І.М., не може свідчити про її упередженість чи необ'єктивність у даному провадженні за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що існують якість суб'єктивні чи об'єктивні критерії (особисті переконання та поведінка окремого судді, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів безсторонності головуючого судді у справі №607/710/15ц), котрі дозволяють представнику ОСОБА_1 зробити висновок про неможливість забезпечення його конвенційного права на справедливий суд під головуванням суді Черніцької І.М.

Керуючись ст. ст. 36, 40 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про відвід головуючого судді Черніцької І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту правочину та визнання недійсним - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

CуддяВ. М. Братасюк