Справа № 2-81/11
провадження 4-с/216/1/18
УХВАЛА

іменем України

12 листопада 2018 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Ярмошенко О.О.,

боржника ОСОБА_2,

представника боржника адвоката ОСОБА_3

представника Центрально-Міського

ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ

в Дніпропетровській області ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті ОСОБА_1 цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо складання акту опису й арешту майна від 20.04.2012, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2014 року боржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, в якій просив поновити строк на подання скарги на дії субєкта оскарження; визнати дії старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5, проведенні, під час складання акту опису та арешту майна від 20.04.2012 року, дії державного виконавця визнати неправомірними, зупинити стягнення на підставі виконання виконавчого листа №2-81 від 15.02.2012 року.

11.12.2014 року до суду надійшла уточнена скарга заявника, в якій заявник, крім вищезазначеного, просив визнати поважними причини пропуску, для звернення до суду за захистом своїх прав, скасувати акту опису й арешту майна від 20.04.2012.

В обґрунтування скарги зазначив наступне.

Щодо пропуску строку на подання скарги, зазначає, що є юридично не обізнаною особою, не знає особливостей здійснення виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження не містять відомостей, щодо належного повідомлення та отримання боржником акту опису та арешту майна, строк пропущено у зв'язку з бездіяльністю державного виконавця.

Також боржник зазначив, що в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-81 від 15.02.2012 року Центрально-Міського районного суду міста ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 118400,94 грн. державний виконавець порушив права скаржника, а саме: Акт опису й арешту майна від 20.04.2012 року вважає незаконним та таким, що винесений з грубим порушенням вимог ст.ст. 6,25,31,52,57,63,74 ЗУ "Про виконавче провадження", оскільки з матеріалів виконавчого провадження убачається, що ані боржнику, ані його представнику, копії постанов державного виконавця, не надходили, внаслідок чого останній не мав можливості оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.02.2012, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.03.2012, розшук боржника від 21.03.2012, про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні від 12.06.2012.

Крім зазначеного, вважає, що державним виконавцем порушено процедуру та спосіб складання спірного акту опису та арешту майна від 20.04.2012, встановлений Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5; підписи понятих ОСОБА_7, та ОСОБА_8, зазначених у спірному акті опису та арешту майна, виконанні іншими особами.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 скаргу підтримали, наполягали на її задоволенні, державний виконавець, проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що скаржник був обізнаний із наявністю виконавчого провадження та із вчиненням виконавчих дій, пропустив строк звернення до суду.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вирішуючи справу, суд виходив з наступного.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із матеріалів виконавчого провадження судом встановлено таке:

Постанова від 27.02.2012 року про відкриття виконавчого провадження надіслана скаржнику рекомендованим листом (див.: накладна №37 від 06.03.2012 року, реєстр №46 на кореспонденцію з повідомленням № п/п 9) з повідомленням про вручення. Лист надіслано 06.03.2012 року на адресу, вказану у виконавчому листі (АДРЕСА_1). Таким чином, боржник вважається повідомленим належним чином про відкриття виконавчого провадження датою 06.03.2012 року, оскільки норма ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» визначає дату повідомлення про відкриття виконавчого провадження дату надіслання постанови рекомендованим листом з повідомлення про вручення. Отримання/не отримання рекомендованого листа скаржником не має правового значення для визначення дати повідомлення скаржника, а тому доводи в цій частині суд вважає такими, що не доводять заявлені вимоги.

23.03.2012 року боржником подана заява про зупинення виконавчого провадження, що свідчить про його обізнаність із наявністю такого провадження на дату 23.03.2012 року.

02.04.2012 року скаржнику було вручено (про що свідчить повідомлення про вручення відправлення) постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Даний документ відправлено 29.03.2012 рекомендованим листом з повідомленням про вручення (див.: накладну від 29.03.2012 року, реєстр №52 на кореспонденцію з повідомленням - № п/п 201). Дана обставина свідчить про безумовну обізнаність скаржника про арешт усього його майна станом на дату 02.04.2012 року.

18.04.2012 року у скаржника працівники ДАІ вилучили спірний автомобіль, на якому він їхав. Це свідчить про безумовну обізнаність з підставами вилучення.

Оскільки скаржник безумовно вчасно знав про виконавчі дії, як мінімум станом на 18.04.2012 року, то усі виконавчі дії на цю дату оскаржені поза межами строку без поважних причин для його поновлення.

Звернення стягнення на майно як таке суд вважає законним.

Доводи скаржника про те, що державним виконавцем порушено процедуру та спосіб складання спірного акту опису та арешту майна від 20.04.2012, а підписи понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в акті виконані іншою особою, є надуманими та під час розгляду скарги не знайшли свого підтвердження.

На думку суду, дії заявника свідчать не про порушення його прав та інтересів, встановлених законом, а про ухилення останнього від виконання зобов'язань за виконавчим листом.

Також судом в процесі розгляду скарги було встановлено, що, по-перше, арештоване майно у вигляді автомобілю «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер 77448АН, було передане на відповідальне зберігання власнику, по-друге, аналогічну скаргу ОСОБА_2 раніше вже було розглянуто Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що було постановлено ухвалу від 03.09.2012, яка набрала законної сили, а по-третє, виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-81 від 15.02.2012 було завершене, оскільки постановою виконавця від 08.06.2016 виконавчий лист №2-81 від 15.02.2012 повернутий стягувачу.

Виходячи з заявлених вимог скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги не підтверджені матеріалами справи, не доведені у судовому засіданні, державний виконавець належним чином довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_5 щодо складання акту опису й арешту майна від 20.04.2012.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.О.Кузнецов