Справа № 357/6024/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:головуючого - судді Бондаренко О.В.,при секретарі Бондаренко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 банк «Приватбанк», яке з 21.05.2018 року змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з даним позовом 28.05.2018 року, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 04.06.2018 року, обґрунтовуючи тим, що з метою отримання банківських послуг, відповідач підписала заяву № б/н від 21.09.2015 року та отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір банківських послуг. Банк виконав умови договору, а відповідач, в свою чергу, його порушила, чим спричинила заборгованість, яка станом на 15.05.2018 року становить 17978,46грн. та складається з: тіло кредиту 917,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 3538,67 грн., пеня 12 189,56 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500,00 грн. та штраф процентна складова 832,31 грн.. В добровільному порядку відповідач кошти не повертає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 17978,46грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

23 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було розяснено його право надіслати суду відзив на позовну заяву та усі наявні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали суду про відкриття провадження та пакет документів отримала 01.09.2018 року, однак, протягом строку, встановленого судом, відзив на позовну заяву до суду не направила. Також, станом на 01.10.2018 року жодних заяв (клопотань) на адресу суду від ОСОБА_1 не надходило.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості(ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір № б/н, шляхом заповнення та підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 21.09.2015 року, відповідно до якої відповідач підписавши дану заяву погодилася на Умови та правила надання банківських послуг, тобто був укладений договір, згідно якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви (а.с. 41) та копією умов та правил надання банківських послуг (а.с. 43-57).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З наданого позивачем розрахунку (а.с. 4) вбачається, що заборгованість за договором станом на 15.05.2018 року становить 17978,46грн. та складається з: заборгованості тіло кредиту 917,92 грн., нараховано відсотків за користування кредитом 3538,67 грн., пеня 12 189,56 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500,00 грн. та штраф процентна складова 832,31 грн..

Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Також, згідно п.2.1.1.12.6 Договору на боргові зобовязання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 365/366календарних днів на рік.

У разі виникнення прострочення зобовязань за борговими зобовязаннями згідно п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору, а саме в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобовязання і є видом матеріальної відповідальності.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі прострочення виконання зобовязань, в тому числі тіла кредиту і відсотків.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків по кожному з грошових зобовязань.

Отже, умовами договору передбачено одночасно два види цивільно - правової (матеріальної) відповідальності боржника за ті самі порушення - зокрема за несвоєчасне виконання грошового зобовязання - у даному випадку несвоєчасну або у неповній мірі сплату тіла кредиту і процентів за користування кредитом, з єдиною різницею видів відповідальності, яка полягає у тому, що підставою для нарахування неустойки у виді штрафу є прострочення (несплата) протягом 30 днів, а для нарахування пені наявність прострочених зобовязань на суму від 100 грн.

Позивач просить за порушення боржником умов договору і порушення строків виконання грошових зобовязань за договором по сплаті кредиту і відсотків, стягнути з відповідача і пеню, передбачену у разі прострочення зобовязань від 100 грн. і штраф, передбачений у разі прострочення на 30днів у фіксованому розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. При цьому позивач, як на підставу для стягнення штрафу посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов, але до позову не долучено розрахунку суми даного штрафу, з чого він складається та конкретно, за яке прострочення і коли, або за яке інше порушення він нарахований.

Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобовязання і по сплаті штрафу та по сплаті пені.

Тому, враховуючи вищенаведене, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів.

Такі висновки суду відповідають і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з умовами договору була ознайомлена, підписала заяву і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн. на картковий рахунок, однак умови договору порушила.

Суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобовязання, обумовлені договором.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 16 646,15 грн., яка складається з: тіла кредиту 917,92 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 3538,67 грн. та пені 12 189,56 грн.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду, тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти судові витрати на 92%, що становить 1631,43 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 259,526, 610, 611, 627,634, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( ) заборгованість за договором № б/н від 21.09.2015 року в розмірі 16646,15грн. (шістнадцять тисяч шістсот сорок шість гривень15 копійок), та складається з: тіла кредиту 917,92 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом 3538,67 грн. та пені 12 189,56 грн..

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( ) судові витрати в розмірі 1631,43 грн. (одна тисяча шістсот тридцять одна гривня43 копійки).

У задоволенні позову в частині стягнення штрафів: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 832,31 грн. (процентна складова) відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

СуддяОСОБА_3