КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 369/1228/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/3333/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

при секретарі Булах А.А.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області подану через представника Самаляну Анну Валеріївну на рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Волочко А.Я., у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

у/н справи № 369/1228/17 № а/п 22-ц/824/3333/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Волочко А.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Вишневської міської ради, в якому, з врахуванням зменшення позовних вимог, просила покласти обов'язок на відповідача виконати вимоги ст. 32 п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», надати їй земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія - 1) та інвалідом II групи, переселена із м. Овруча до міста Вишневий та з 29 вересня 2004 року вона включена до списків на позачергове отримання житла в цьому місті. Проте до цього часу житлом не забезпечена.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2017 позов задоволено частково. Зобов'язано виконавчий комітет Вишневої міської ради виконати вимоги п. 4 ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме розглянути питання про надання ОСОБА_2 земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу.В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд зобов'язав їх розглянути питання про надання ОСОБА_2 земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво та забезпечення необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу незважаючи на те, що такими повноваженнями виконавчі органи місцевих рад відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не наділені. А відповідно до п. 4 ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» кошти на будівництво відраховуються із загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. Суду було надано докази про те, що в межах м. Вишневе відсутні вільні земельні ділянки з цільовим призначенням під індивідуальне житлове будівництво. Судом не враховано, що позивач з 29.09.2004 не зверталася із заявою про виділення їй земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, а тому це питання і не виносилася на розгляд сесії міської ради.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасоване, провадження у справі закрито.

Постановою Верховного Суду України від 03.10.2018 року постанову Апеляційного суду Київської області від 06.03.2018 скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

У судовому засіданні представник відповідача Смаляна А.В. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_8 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія ? 1), а також є інвалідом ІІ групи.

Згідно з направленням Житомирської обласної державної адміністрації серії НОМЕР_1 від 19.08.2004 позивач направлена на переселення із міста Овруча Житомирської області в місто Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до рішення Вишневого міськвиконкому від 29.09.2004 № 95/1 ОСОБА_2 включена в списки на позачергове отримання житла громадян, що проживають в радіоактивній зоні, проте у встановлений законом строк житлом позивач забезпечена не була.

Рішення про надання позивачці земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами відповідачем не приймалося.

ОСОБА_2 зверталася до відповідача із заявою про надання їй житла та виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, на яку 23.05.2008 виконавчий комітет Вишневої міської ради надав відповідь, у якій зазначив, що вказану категорію громадян житлом забезпечує Київська облдержадміністрація та про те, що в межах міста відсутні вільні земельні ділянки під індивідуальне будівництво. Питання щодо виділення земельних ділянок під індивідуальне будівництво може бути вирішеним лише у разі включення в межі міста додаткових площ.

30.05.2008 за № 44.1413.2 Києво-Святошинська районна державна адміністрації Київської області надала відповідь на звернення позивачки, у якому повідомила про те, що питання надання земельних ділянок під індивідуальну забудову відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язаний був розглянути питання відповідно до вимог чинного законодавства щодо надання ОСОБА_2 земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність. Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. При цьому громадяни, які є особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгою, передбаченою пунктом 10 статті 20 цього Закону, незалежно від реєстрації місця проживання. Громадяни, які з різних причин не можуть працевлаштуватися та поселитися за обраним місцем проживання, зараховуються до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла при районних державних адміністраціях, виконавчих органах сільських, селищних, міських рад на підставі направлення, виданого у встановленому порядку.

Органи місцевого самоврядування щорічно виділяють для забезпечення жилою площею вказаних громадян 15 процентів всього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями), для чого Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям, на території яких самостійно переселяються громадяни з території радіоактивного забруднення, цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що самостійно переселилися.

Для забезпечення житлом сімей, які відселяються або самостійно переселяються відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи та організації, а також самі громадяни можуть купувати в будь-якому населеному пункті України (крім м. Києва та курортних місцевостей) за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, яким вони належать на праві особистої власності, а також будинки і квартири державного і громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю.

Якщо жила площа будинку (квартири), що купується, перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї, вартість зайвої площі і частини надвірних будівель, збудованих не за встановленими проектами, сплачує громадянин.

Громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання.

Кабінет Міністрів України виділяє Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям, на територію яких самостійно переселяються (переселилися) громадяни відповідно до статті 4 цього Закону, капіталовкладення для придбання житла.

Громадяни мають право на індивідуальне житлове будівництво з позачерговим одержанням земельних ділянок з гарантованим забезпеченням необхідними будівельними матеріалами, укладанням договорів з підрядними організаціями на будівництво будинків садибного типу, а також на позачерговий вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів незалежно від строків проживання і реєстрації місця проживання у даному населеному пункті. При цьому громадянам Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем будівництва житла виділяються кошти з розрахунку 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї.

Розмір і порядок виділення коштів для будівництва житла встановлюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Кошти на будівництво житла відраховуються з загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. У цьому разі громадяни втрачають право на забезпечення житлом, передбачене пунктами 1, 2, 3 цієї статті.

За згодою громадян їм можуть передаватись у приватну власність незавершені будівництвом будинки садибного типу для закінчення будівництва за власні кошти. Порядокнадання таких будинків визначається Кабінетом Міністрів України. Пільгами, передбаченими цим пунктом, громадяни мають право скористатися один раз.

Громадяни, переселені у тимчасові жилі приміщення, мають право на наступне позачергове за окремим списком забезпечення постійним благоустроєним житлом або на створення умов для будівництва відповідно до пункту 4 цієї статті.

У відповідності до ст. 33 даного Закону, громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього Закону на жилу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати і сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла. Житлом вказані громадяни забезпечуються протягом трьох років. Вказана пільга може бути використана один раз.

За матеріалами справи встановлено, що позивач перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та з 29.09.2004 включена в списки на позачергове отримання житла громадян, що проживають в радіоактивній зоні.

Проте по теперішній час житло позивачці не надано та будь - яких доказів про те, що вчинялися хоча б якісь дії для вирішення питання про забезпечення позивачки житлом відповідач не надав.

Відповідно до ст. 12 ЗК України та ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання надання земельних ділянок громадянам під індивідуальну житлову забудову відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду, питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням Закону України «Про місцеве самоврядування». Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Оскільки відповідач протягом більш ніж 14 років не вжив будь - яких заходів для вирішення питання про забезпечення позивачки житлом суд першої інстанції дійшов правильних висновків про зобов'язання відповідача виконати вимоги п. 4 ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та розглянути питання про надання ОСОБА_2 земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не зверталася із заявою про надання їй земельної ділянки спростовуються листом Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 30.05.2008, з якого вбачається, що ОСОБА_2 зверталася з питанням про надання земельної ділянки під індивідуальну житлову забудову.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції (пункт 33 рішення).

ОСОБА_2 переселилася до м. Вишневе як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за направленням Житомирської обласної державної адміністрації та мала законні сподівання на виконання органами влади вимог ст. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» про безоплатне забезпечення жилим приміщенням або реалізацію свого права на індивідуальне житлове будівництво з позачерговим одержанням земельної ділянки з гарантованим забезпеченням необхідними будівельними матеріалами, укладанням договорів з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вишневої міської ради Києво - Святошинського району Київської області залишити без задоволення.

Рішення Києво - Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 22.11.2018.

Головуючий Л Д. Махлай

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик