Справа № 727/7027/18
Провадження № 2/727/1407/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2018р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - Семенка О.В.

при секретарі - Гончарук Н.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернівецької міської ради про визнання часток у спільній сумісній власності та право власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, Чернівецької міської ради про визнання часток у спільній сумісній власності та право власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватизували у спільну сумісну власність одноквартирний житловий будинок за №14 по вулиці Рогізнянській у м. Чернівці, який складається з двох житлових кімнат загальною площею 67,00 кв. м., в тому числі житловою 40,80 кв. м.

16 листопада 2017 року ОСОБА_3 померла.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини вищевказаного нерухомого майна, а саме житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у місті Чернівці.

При житті, ОСОБА_3 - 22 серпня 2017 року склала та підписала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно на день своєї смерті заповіла їй, ОСОБА_1.

Таким чином, вона являється спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців а ні за заповітом, а ні за законом немає. Донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла 16 серпня 2017 року, інших дітей вона не мала.

В наданим законом шестимісячний строк позивачка звернулась із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом.

Однак, їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з неможливістю встановити частку померлої ОСОБА_3 у майні, яке є спільною сумісною власністю.

На підставі наведеного просила визнати частки кожного із співвласників, ОСОБА_6, яка померла 16.11.2017 року та ОСОБА_2 одноквартирного житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у місті Чернівці, по ? частині та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно ОСОБА_6, яка померла 16.11.2017 р. на ? частини одноквартирного житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у місті Чернівці.

В підготовче судове засідання сторони не зявилися, від позивача надійшла заява, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності та задовольнити позов. Відповідачі ОСОБА_2 та представник Чернівецької міської ради надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутні,позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням ст. 200 ч. 3 ЦПК України, вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 приватизували у спільну сумісну власність одноквартирний житловий будинок за №14 по вулиці Рогізнянській у м. Чернівці, що підтверджується свідоцтвом про право власності, видане Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, згідно з розпорядженням за №50270 від 26 жовтня 2017 року, записана у реєстрову книгу за №50268 (а.с.14).

Одноквартирний житловий будинок складається з двох житлових кімнат загальною площею 67,00 кв. м., в тому числі житловою 40,80 кв. м. (а.с.9-13).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна вартість даного житлдоовго будинку становить 44458 грн. (а.с.22-32).

16 листопада 2017 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №2250 зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 17 листопада 2017 року (а.с.16).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини вищевказаного нерухомого майна, а саме житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у місті Чернівці.

22 серпня 2017 року ОСОБА_3 склала та підписала заповіт, в якому зазначено, що все майна, яке належить їй на день своєї смерті заповіла ОСОБА_1. Дане підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області, ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за №924 від 22 серпня 2017 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) за №48856477 від 22.08.2017 року за номером у спадковому реєстрі 61123954 (а.с.17-20).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1270 ЦК України встановлений загальний шестимісячний строк для спадкоємців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини або для відмови від неї. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину в цей строк то вважається що він не прийняв її.

Відповідно до частини 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з матеріалів справи єдиним спадкоємцем за заповітом являється позивачка ОСОБА_1, інших спадкоємців а ні за заповітом, а ні за законом немає. Донька ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла 16 серпня 2017 року, актовий запис №1643, зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області від 17 серпня 2017 року, інших дітей вона не мала (а.с.16).

В наданим законом шестимісячний строк позивачка звернулась із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом. Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа спадкодавця, ОСОБА_3, яка померла 16 листопада 2017 року, з номером у спадковому реєстрі 61925511, за номером спадкової справи 2/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50714019 від 29.01.2018 року (а.с.17,20).

12 червня 2018 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №60/02-31 від 12 червня 2018 року, якою було відмовлено позивачці у отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом у звязку з неможливістю встановити частку померлої ОСОБА_3 у майні, яке є спільною сумісною власністю (а.с.21).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації цивільного стану.

З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України надав розяснення в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року.

Пунктом 12 цієї Постанови зазначено, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

За змістом частини 1 статті 1296 Цивільного Кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. ст. 372, 1226 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом та визначена частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до статті 372 ЦК України зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, частки кожного із співвласників, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одноквартирного житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у м. Чернівці є рівними, тобто по ? частині.

Таким чином, враховуючі всі обставини, які були встановлені в підготовчому судовому засіданні, прийнявши до уваги всі докази в їх сукупності, також те, що відповідачі визнали позовні вимоги, які є обгрнутованими та відповідають нормам закону, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 370, 372, 1218, 1222, 1220, 1223, 1226, 1268, 1270, 1296 ЦК України, Постановою №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст.ст. 19, 89, 95, 200 ч.3, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати, що частки кожного із співвласників, ОСОБА_3, яка померла 16 листопада 2017 року та ОСОБА_2 одноквартирного житлового будинку за №14 по вулиці Рогізнянській у м. Чернівці є рівними, тобто по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно ОСОБА_3, яка померла 16 листопада 2017 року, яке складається з 1/2 частини одноквартирного житлового будинку за №14 загальною площею 67,00 кв. м., в тому числі житловою 40,80 кв. м. , яке знаходиться по вулиці Рогізнянській у м. Чернівці.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено о 17-00 год. 03.08.2018 р.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Чернівці ОСОБА_7