Справа № 460/1204/15-ц
Провадження №2/460/429/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря -Козака О.П.

представника відповідача -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за розпискою,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою в розмірі 23 509,40 грн. та судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24.10.2014 року він позичив ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що станом на 03.04.2015року, згідно курсу НБУ становило 23 509,40 грн. строком на сім днів тобто до 31 жовтня 2014 року, що підтверджується борговою розпискою укладеною між ним та відповідачем.

24.12.2014року ним було направлено відповідачу претензію з вимогою повернення боргу, однак відповідач належних висновків не зробив, борг не повернув.

Оскільки, зобовязань за борговою розпискою відповідач не виконав, повернути борг та врегулювати спір в добровільному порядку не бажає, у звязку з цим він змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить ухвалити рішення на підставі якого позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача на його користь суму боргу за борговою розпискою в розмірі 1000доларів США що в еквіваленті в Національній валюті станом на день звернення до суду становить 23509,40грн. та судовий збір.

В судовому засіданні яке було проведено в режимі відеоконференції позивач позовні вимоги підтримав. Просив такі задовольнити. Крім цього, додатково пояснив що жодного автомобіля у відповідача не купляв, лише замовив у нього мотор за 400дол. США, який було йому відправлено відповідачем. Кошти за борговою розпискою позичив відповідачу на прохання знайомого. В подальшому в судове засідання позивач не зявився, скерував на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечив та пояснив, що у нього з позивачем ОСОБА_2 існували договірні правовідносини, оскільки позивач звернувся до нього з проханням купівлі автомобіля. Восени 2014 року у нього була зустріч з позивачем в смт.Івано-Франково, під час якої позивач надав йому грошові кошти в сумі 1000 доларів США в якості авансу на придбання за кордоном автомобіля марки «Альфа-Ромео» на польській реєстрації. Ціна автомобіля разом із затратами на перевезення становила 2800доларів США. На підтвердження отриманих у позивача коштів 24.10.2014року між ним та позивачем було укладено боргову розписку, згідно якої він позичив грошові кошти на строк сім днів, тобто кінцевий термін повернення мав бути 31.10.2014року.

Через декілька днів він доставив вказаний автомобіль на територію України та зустрівся із позивачем на автостанції технічного обслуговування в смт.Івано-

Франково по вул.Великопільській. На СТО було проведено огляд автомобіля в присутності позивача, оскільки зауважень до автомобіля не будо позивач передав йому решту коштів з врахуванням завдатку. Після цього позивач неодноразово телефонував йому на рахунок купівлі запчастин, мотивуючи тим що автомобіль постійно ламається, що несе виликі витрати. У зв'язку з цим він відправив йому мотор до даного автомобіля "Новою Поштою", за що позивач передав йому 4000доларів США. Крім цього, у зв'язку з тим що автомобіль постіно потребував ремонту запропонував йому свою допомогу у продажі такого, але позивач відмовився. Після цього позивач в телефонному режимі повідомив його, що йому слід повернути грошові кошти в розмірі 1000доларів США надані ним за борговою розпискою. Вважає, що розписку написав як гарантію проте, що в майбутньому ОСОБА_2 забере автомобіль, договору як такого на доставку автомобіля не було. Крім цього, наголосив, що куплений ним автомобіль був на польській реєстрації, тобто довести той факт що автомобіль є у користуванні позивача у нього не має можливості, оскільки автомобіль не є зареєстрований в Україні. Просив у задоволенні позову відмовити. В подальшому розгляд справи проводився за участю представника відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні викладене в позовній заяві заперечив. Просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснив, що в червні 2015року він був присутнім під час того коли позивач забирав у відповідача ОСОБА_3 автомобіль «Альфа-Ромео» червого кольору в м.Львові, однак де конкретно відбувалась подія пояснити не зміг. Із слів позивача йому було відомо що ціна автомобіля становила 2500доларів США. Що стосується пердачі коштів в сумі 1000доларів США, пояснити нічого не зміг, оскільки присутнім під час укладення боргової розписки та передачі коштів позивачу не був, йому відомо зі слів відповідача що вказана сума була авансом за автомобіль який мав доставити позивачу ОСОБА_3, а розписка була гарантією того що він забере автомобіль.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що був присутнім під час укладення боргової розписки між позивачем та відповідачем, дійсно ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 1000доларів США від позивача, однак, на який строк йому не було відомо. Зі слів ОСОБА_3 йому було відомо що це завдаток за автомобіль «Альфа-Ромео» , який той мав доставити з ОСОБА_6 позивачу. Даний автомобіль мав коштувати від 1500 до 2000доларівСША. Даний автомобіль був оглянутий на СТО притензій з боку позивача до автомобіля не було, позивач дав на СТО кошти за автомобіль, в якій сумі йому не відомо. Він не бачив щоб той повернтав розписку. В подальшому ОСОБА_3 висилав ще позивачу мотор до цього автомобіля, за який отримав 300-400доларів точно пояснити не може скільки.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 А,В., які в судовому засіданні пояснили що про складення боргової розписки як завдатку за купівлю автомобіля їм відомо лише із слів позивача, самого факту передачі коштів вони не бачили, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які

мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 24.10.2014року позивач ОСОБА_2 на підставі боргової розписки позичив ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що в еквіваленті Національної валюти станом на день звернення до суду становить 23 509,40грн. строком на сім днів тобто до 31 жовтня 2014 року, що підтверджується оригіналом боргової розписки укладеною між позивачем та відповідачем. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути позику через сім днів, після їх отримання, тобто до 31 жовтня 2014 року.

Зазначений договір оформлений розпискою складеною відповідачем, яку було передано позивачу, та який є борговим документом.

Статтею 526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Однак, в порушення умов зобовязання, а також ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав.

Суд, як зазначено вище в рішенні, зробив висновок, що між сторонами виникло зобовязання із договору позики, за яким боржник (відповідач) зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суми позики), яка ним отримана від позивача.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

З урахуванням встановленого, слід прийти до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 23 509,40 грн. є підставною та обґрунтованою і підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.ст.ст.4,7, 128,141, 223,247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) , що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, борг за розпискою від 24.10.2014 року у розмірі 1000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 23509,40 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) , що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три ) грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Швед Н.П.