Ухвала

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 761/24398/15-ц

провадження № 61-21339св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, професійна спілка Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з наказом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 07 липня 2015 року № 30/ок його звільнено з посади заступника начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Наказом Концерну РРТ від 29 липня 2015 року № 273 дату звільнення змінено на 13 липня 2015 року.

У зв'язку з тим, що його звільнення з посади здійснено з порушенням трудового законодавства та встановленого порядку, а саме без надання попередньої згоди профспілковою організацією на таке звільнення, просив суд визнати незаконним наказ Концерну РРТ від 07 липня 2015 року № 30/ок, скасувати наказ Концерну РРТ від 07 липня 2015 року № 30/ок, поновити його на попередній роботі на посаді заступника начальника відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 липня 2015 року до моменту поновлення на роботі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У березні 2017 року ОСОБА_4, в інтересах якого діє представник ОСОБА_5, не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, та посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи із урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_4 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: первинна профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, професійна спілка Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, призначити до розгляду в складі колегії з п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик