КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1195/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 12 грудня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір довічного утримання за умовами якого він передав у власність відповідачу квартиру за адресою АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався забезпечувати його довічно на умовах договору.

Відповідно до п.6 Договору відповідач зобов'язався довічно фінансово утримувати позивача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з одноразового платежу в розмірі 75 000 грн. та щомісячних платежів в розмірі 900 грн. Сторони також домовились, що щомісячне грошове утримання буде надаватись шляхом банківського чи поштового переказу або готівкою під розписку. Крім вищевказаних сум відповідач зобов'язався щомісячно разом або окремо сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені.

Починаючи з 12 грудня 2016 року і станом на день звернення до суду відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, а саме жодного разу не сплатив щомісячного грошового утримання, а також здійснює невчасну оплату за комунальні послуги або вносить її не у повному обсязі, в зв'язку з чим наявна заборгованість зі сплати комунальних послуг за квартиру, тобто має місце порушення відповідачем зобов'язань, передбачених умовами договору.

Просив розірвати договір довічного утримання від 12 грудня 2016 року, укладений з відповідачем ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В., та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_3подав апеляційну скаргу та просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що сторони при укладені договору усно дійшли згоди про те, що здійснення оплати щомісячного грошового платежу відбуватиметься готівкою під розписку, тому направлення відповідачем грошових коштів на адресу відчужувача через поштове відділення є недостатнім для належного виконання договору. Відповідач не в повному обсязі та невчасно сплачує комунальні платежі. Зазначає, що вказані порушенні є підставою розірвання договору довічного утримання.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду пояснення та просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги. В обґрунтування зазначав, що ним здійснювався перерахунок щомісячного грошового утримання відповідно до умов п. 8 Договору довічного утримання, яким сторони погодили три альтернативні варіанти виконання зобов'язання , а саме: поштовим переказом. На виконання умов договору відповідачем на адресу позивача направлялись поштові перекази, що підтверджується квитанціями УДПП «Укрпошта». Також зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що існує заборгованість по оплаті комунальних послуг, оскільки він вчасно сплачує кошти за надані комунальні послуги. Поточна заборгованість погашається щомісячно до 20 числа кожного місяця.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено, що 12 грудня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. (а.с.11-13).

Згідно п.1 цього Договору, позивач передає у власність відповідача квартиру АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язується забезпечувати позивача утриманням довічно на умовах цього договору.

Відповідно до п.7 Договору, відповідач зобов'язується довічно фінансово утримувати позивача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб. Сторони домовились, що грошове утримання складається з одноразового платежу в розмірі 75 000 грн. та щомісячних платежів в розмірі 900 грн. на місяць. Сторони домовились, що щомісячне грошове утримання буде надаватись шляхом банківського або поштового переказу, або готівкою під розписку. Крім вищезазначеної суми, відповідач зобов'язаний щомісячно разом або окремо сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені. Кошти на оплату комунальних послуг повинні щомісячно надаватись відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу або готівкою під розписку чи сплачуватись набувачем самостійно. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належать: послуги ЖЕКу по утриманню будинку, плата за користування природнім газом, теплопостачання, водопостачання (в обсязі 4 куб.м. гарячої води та до 4 куб.м. холодної води в разі наявності лічильників) та електроенергія в обсязі до 150 кВт год, абонентська плата за телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв'язку), за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону.

Пунктом 8 Договору визначено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: м.Київ, бул.Бикова, 5, кв.113, або готівкою на руки під розписку або на вказаний розрахунковий рахунок банківської установи. У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання позивач зобов'язаний вчасно (за п'ятнадцять днів до сплати наступного платежу) повідомити про це відповідача. Сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації та нараховується щомісячно в лютому місяці чергового року за попередній рік з урахуванням річного індексу інфляції споживчих цін за інформацією Державної служби статистики України. Не своєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.

Згідно п.11 Договору, зобов'язання набувача за цим договором за відповідний місяць вважаються виконаними в повному обсязі при здійсненні оплати відповідно до п.8 умов цього договору.

Пунктом 14 Договору визначено, що істотними умовами договору вважатимуться вчасна проплата щомісячних платежів і довічне право на проживання відчужувача у квартирі.

Відповідно до п.15 Договору, це договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку.

Пунктами 23, 24 Договору встановлено, що сторони зобов'язані дотримуватись умов цього договору та вимог чинного законодавства України. У випадках, не передбачених цим договором сторони керуються чинним законодавством України.

Згідно п.30 Договору, вимоги та пропозиції сторін, що виникають з цього договору або пов'язані із ним та щодо виконання договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами та письмового листування.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Статтею 749 ЦК України закріплено обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду). У такому договорі можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті).

Згідно із п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до договору довічного утримання істотними умовами договору є: вчасна проплата щомісячних платежів (щомісячне грошове утримання та оплата комунальних послуг) і довічне право на проживання відчужувача у квартирі.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та виходячи із встановлених у справі обставин та наданих доказів, яким надано належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. При цьому суд правильно виходив із того, що відповідачем виконувались свої зобов'язання за договором довічного утримання, в той час, як саме позивач ухилявся від отримання коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2016 року під час укладення договору довічного утримання відповідачем було передано позивачу щомісячне грошове утримання за грудень 2016 року в розмірі 600 грн. (за неповний місяць) (а.с.54).

Згідно квитанцій УДПП «Укрпошта» від 06.01.2017 року, 06.02.2017 року, 07.03.2017 року, 07.04.2017 року, 06.05.2017 року, 12.06.2017 року, 07.07.2017 року, 29.07.2017 року, 09.08.2017 року (суд враховує період на момент звернення позивача до суду 16.08.2017 року), відповідачем на адресу позивача направлялись поштові перекази на виконання умов договору (а.с.55, 56, 60).

Проте, зазначені перекази позивачем не отримувались та повертались відправнику - відповідачу. Даний факт сторонами визнано, а також підтверджується листом УДППЗ «Укрпошта» від 03.05.2018 року № 1853-К-15011 (а.с.134).

Посилання апелянта на те, що при укладені договору сторони усно дійшли згоди про те, що здійснення оплати щомісячного грошового платежу відбуватиметься готівкою під розписку безпідставні. Пунктом 8 договору визначено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладання договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: м. Київ, бул. Бикова, 5, кв.113, або готівкою на руки під розписку або на вказаний розрахунковий рахунок банківської установи. У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання позивач зобов'язаний вчасно (за п'ятнадцять днів до сплати наступного платежу) повідомити про це відповідача. Відтак, необхідність у наявності абонентської скриньки у позивача відсутня, оскільки переказ мав доставлятись йому додому.

Крім того, позивач був обізнаний з умовами договору а також умовами передання коштів. Також, за умовами вказаного пункту саме позивач мав повідомити відповідача про зміну способу отримання коштів.

Посилання позивача на те, що відповідачем нерегулярно та не в повному обсязі проводилась щомісячна оплата комунальних послуг спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем та його представником виписки з особових рахунків, не є офіційними документами, що можуть свідчити про наявність такої заборгованості (розрахунки компаній, що постачають комунальні послуги, засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печаткою). (а.с.21, 104, 105).

З довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку позивача, виданої 13.06.2017 року КП «Центр комунального сервісу», вбачається, що з 01.01.2017 року по день складання довідки заборгованість відсутня. За червень 2017 року (на момент видачі довідки) нараховано сальдо 220,08 грн., борг 104,83 грн. Зазначена сума не може враховуватись, як невиконання відповідачем умов договору, оскільки на момент видачі довідки ще не скінчився період сплати комунальних платежів (до 20 числа кожного місяця). Відтак, зазначена довідка фіксує лише факт нарахування комунального платежу станом на день видачі довідки, а не заборгованість по ньому (а.с.22).

Щодо заборгованості за послуги з опалення та постачання гарячої води, то з наданих як позивачем, так і відповідачем актів звіряння взаєморозрахунків за вказані послуги, складеними ПАТ «Київенерго» 12.06.2017 року та 29.01.2018 року вбачається, що станом на день укладення договору довічного утримання позивач мав переплату за послуги з центрального опалення в зв'язку з субсидією, а також мав заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 1209,48 грн. Починаючи з січня 2017 року розмір заборгованості зменшувався, в серпні 2017 року заборгованість була погашена (а.с.23, 118). Відповідач міг проводити оплату тільки згідно тих даних, які надавав йому сам позивач (показники лічильника, суми, зазначені у квитанціях про сплату за комунальні послуги, що надходили на ім'я позивача). Доказів того, що позивач звертався до відповідача з приводу несплати в повному обсязі комунальних послуг не було надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: