Справа № 206/4068/18
Провадження № 2-о/206/884/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Стахів О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,-

І. Стислий виклад позиції заявника.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявника - ОСОБА_3. З метою оформлення спадкових прав на частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, заявник звернулась до заінтересованої особи. Відповідно до постанови державного нотаріуса заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно через відсутність документу, за допомогою якого можна було б підтвердити, що спадкодавець має прізвище «ОСОБА_3». В той же час, заявник, звертаючись з даною заявою до суду, вказала, що дівоче прізвище матері заявника - «ОСОБА_3». У зв'язку із реєстрацією шлюбу, її прізвище було змінено на «ОСОБА_3». У 1957 році не реєструючи факт розірвання шлюбу, мати заявника зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 - батьком заявника. 08.04.1970 рішенням суду шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (батьками заявника) було визнано недійсним. В зв'язку із чим, заявник просила встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 (прізвище заявника було змінено з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» в зв'язку із реєстрацією шлюбу) та ОСОБА_3, а саме те, що померла ОСОБА_3 була рідною матір'ю заявника.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

25.07.2018 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання.

17.08.2018 до канцелярії суду надійшла заява від заінтересованої особи про розгляд справи у відсутність представника.

07.09.2018 заявник подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяви підтримала, просила задовольнити.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

07.09.2018 складено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до копії трудової книжки, ОСОБА_3, 1926 року народження, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, змінювала прізвище «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» та «ОСОБА_3» (а.с. 6-7).

Так, згідно із записом акту про шлюб № 2-12 від 24.07.1954 ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб, прізвище «ОСОБА_3» змінено на «ОСОБА_3» (а.с. 46).

Відповідно до запису акту про шлюб № 19 від 17.03.1956 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб, прізвище «ОСОБА_3» змінено на «ОСОБА_3» (а.с. 35).

08.04.1970 рішенням народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська шлюб, укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано недійсним. Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_3, реєструючи шлюб з ОСОБА_4, перебувала в зареєстрованому шлюбі (а.с. 38).

В послідуючому, 16.02.1981, ОСОБА_3 на підставі її заяви про роз'яснення рішення суду, судом було роз'яснено, що на підставі рішення суду від 08.04.1970 шлюб укладений з між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано недійсним (а.с. 39).

В той же час, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1, батьками якої вказано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 10).

У 17.08.1991 заявник ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_4 (а.с. 10, 11).

Відповідно до свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (а.с. 24).

У зв'язку із чим, заявник звернулась з відповідною заявою про прийняття спадщини до компетентних органів (а.с. 22).

26.05.2007 ОСОБА_9, яка є донькою ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_1, відмовилась на користь заявника від спадщини, після смерті матері (а.с. 23).

11.05.2018 заінтересованою особою було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлої матері - ОСОБА_3, через те, що у ОСОБА_1 відсутній на раках документ, за допомогою якого можна підтвердити як спадкодавець після визнання шлюбу з ОСОБА_4 недійсним, набула прізвище «ОСОБА_3». Тобто, з документів не можливо встановити родинні стосунки ОСОБА_1 з померлою (а.с. 9).

Таким чином, судом встановлено, що заявник не може реалізувати право на оформлення спадкових прав після смерті своєї матері, через відсутність документа, який би підтверджував набуття спадкодавцем, після визнання її шлюбу недійсним, прізвища «ОСОБА_3», тобто родинних відносин між спадкодавцем та заявником.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до 49 Кодексу про шлюб та сім'ю України (діяв з 20.06.1969 по 27.07.2010) визнання шлюбу недійсним тягне за собою припинення всіх прав і обов'язків, що виникли раніше і передбачені законом для осіб, які перебувають у шлюбі. На прохання особи, яка не знала і не повинна була знати про перешкоди до укладення шлюбу, суд може залишити їй прізвище, одержане при вступі у шлюб, що його визнано недійсним.

Таким чином, при визнанні шлюбу недійсним, чоловік (дружина) позбавляється прав носити прізвище другого з подружжя, обране ним при реєстрації шлюбу.

Враховуючи, що шлюб укладений між батьками заявника - ОСОБА_4, було визнано недійсним, мати заявника була позбавлена права користуватись прізвищем «ОСОБА_1», так як знала про перешкоди до укладення шлюбу (була зареєстрована у шлюбі із «ОСОБА_7»), а відтак, матері заявника було повернуто прізвище «ОСОБА_3», що також, вбачається із ухвали народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 16.02.1981, де остання звернулась до суду за роз'ясненням рішення від 08.04.1970, вже як ОСОБА_3

В той же час, ст. 50 зазначеного вище закону передбачає, що визнання шлюбу недійсним не впливає на права дітей, які народилися в такому шлюбі. Діти, зачаті або народжені в шлюбі, визнаному недійсним, мають ті ж права і обов'язки, що і діти, народжені в дійсному шлюбі.

Таким чином, прізвище заявника, як доньки ОСОБА_3, народженої під час шлюбу, який в послідуючому було визнано недійсним, залишалось «ОСОБА_3», до моменту реєстрації шлюбу, що було підставою для зміни прізвища.

Отже, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 були донькою та мітір'ю.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтями 1269-1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 7 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216-1218, 1220-1222, 1269-1270, 1296 ЦК України, 3-8, 10, 18, 76-89, 95, 258, 259, 263, 264, 265, 315 - 319, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значеннязадовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1, є рідною донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було складено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.09.2018.

Головуючий суддя К.С. Маштак