Єдиний унікальний номер 741/616/18
Провадження № 2-о/741/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 28 вересня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.

та заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2, яка на час смерті проживала в АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняв її чоловік (батько заявника) - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 Після смерті ОСОБА_3 вона (заявник) прийняла спадщину. Після звернення до суду з позовом про визнання права власності на майновий пай у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 їй (заявнику) стало відомо про те, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким належне їй майно заповіла своєму сину (брату заявника) ОСОБА_4. Мринською сільською радою Носівського району Чернігівської області було видано дві різні довідки, в одній з яких вказано, що на момент смерті ОСОБА_2 з нею був зареєстрований ОСОБА_3 (довідка від 6 квітня 2017 року), а в іншій - був зареєстрований також ОСОБА_4 (довідка від 29 вересня 2017 року), хоча починаючи з 1992 року і до цього часу останній фактично проживає в Республіці Білорусь.

ОСОБА_1 просила встановити факт не проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_2 на час її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1.

У судовому засіданні заявник вимоги підтримала з підстав, які зазначені у заяві, та просила їх задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_4 не з'явився, подав до суду нотаріально посвідчену заяву, суть якої зводиться до того, що він ознайомлений зі змістом заповіту, складеного ОСОБА_2 на його користь. У встановлений законом строк спадщину ОСОБА_2 він не прийняв та на неї не претендує, в суд по вказаному питанню звертатися не має наміру, не заперечує проти оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 його сестрою - ОСОБА_1

Представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі їх представника за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_4 та представника Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення заявника, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Ураховуючи те, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, то спадкові відносини після її смерті регулюються ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 7 квітня 2003 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла своєму сину ОСОБА_4, що підтверджується його копією (а.с. 13).

З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 2075/01-16 від 25 вересня 2017 року (а.с. 25) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи (а.с. 11-12) вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1. Відповідно до довідки № 319/3-14 від 6 квітня 2017 року з ОСОБА_2 був зареєстрований чоловік ОСОБА_3, а відповідно до довідки № 1096/3-14 від 20 вересня 2017 року - були зареєстровані чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_4.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Аналізуючи положення зазначених нормативно-правових актів можна зробити висновок про те, що правовий зміст права користування жилим приміщенням та проживання в ньому не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи, що в свою чергу вказує на те, що реєстрація місця проживання особи в певному місці не свідчить про те, що зазначена особа проживає саме за вказаною адресою.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 починаючи з 1992 року і по теперішній час проживає в Республіці Білорусь.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту необхідне ОСОБА_1 для визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, та має для неї юридичне значення, оскільки вона прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Заявник позбавлена можливості в іншому порядку встановити цей факт.

Добуті по справі докази підтверджують той факт, що ОСОБА_4 постійно не проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1, на день її смерті, а тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, не проживав зі своєю матір'ю ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1, на день її смерті.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв