Справа №490/2646/17 Головуючий у 1-й інстанції Гуденко О.А.
Провадження № 22ц/812/9/18 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Цуркан І.І.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні суду в місті Миколаєві о 09 годині 30 хвилин із складанням його повного тексту, по справі

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3

про виділ частки із майна та припинення спільній частковій власності,

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та припинення права спільної часткової власності.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власницею ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності укладеного між нею, її батьком ОСОБА_6 та відділом комунального господарства виконкому Сталінської райради депутатів трудящих від 3 лютого 1959 року.

Вказувала, що після смерті батька ОСОБА_6 належну йому ? частину домоволодіння успадкувала її сестра ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Зазначала, що між співвласниками домоволодіння встановився певний (фактичний) порядок користування приміщеннями житлового будинку та надвірним будівлями (спорудами), за якого в її користуванні перебувають приміщення житлового будинку А, А-1, житловою площею 41,5кв.м., а саме: коридор 2-1, коридор 2-2, кімната 2-3, кімната 2-4, кімната 2-5, кухня 2-6, а також надвірні узаконені господарські будівлі: кухня - Б, сарай - Е, вбиральня - Н, сарай - П, навіс - Р, тамбур до кухні - б1.

За такого, та посилаючись на відсутність між співвласниками згоди щодо утримання, користування будинком і можливого виділу його частин в натурі, вважала що наступний виділ частки майна позивача не завдасть шкоди і не порушить право власності відповідача на її частку у цьому майні, просила суд виділити в натурі у її власність:

-в житловому будинку літ. А, А-1 приміщення: коридор (2-1) площею 5,5кв.м., коридор (2-2) площею 6,3кв.м., кімнату (2-3) площею 7,0кв.м., кімнату (2-4) площею 7,3кв.м., кімнату (2-5) площею 11,3кв.м., кухню (2-6) площею 4,1кв.м., всього загальною площею 41,5кв.м., надвірні узаконені господарські будівлі: літ. Б - літню кухню, площею 33,5кв.м.; літ. Е - сарай, площею 10,2кв.м.; літ. Н - вбиральню, площею 1,0кв.м.; літ. П - сарай, площею 4,7кв.м.; літ. Р - навіс, площею 10,3кв.м.; літ. б1 - тамбур до літньої кухні, площею 5,0кв.м..

Також просила припинити для ОСОБА_5 право спільної часткової власності на ? частину будинку з надвірними будівлями та спорудами, зазначеними у технічному паспорті будинку та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати.

Ухвалою судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 30 березня 2017 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_5

6 червня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про виділ із спільної часткової власності належну їй на праві приватної власності ? частину домоволодіння з надвірними господарськими спорудами та визначення порядку користування земельною ділянкою посилаючись на те, що їй та відповідачці ОСОБА_5 належить по ? частині будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 507кв.м.. Зазначала, що її позовні вимоги пов'язані з вимогами за первісним позовом , виникають з одних правовідносин та мають спільних учасників судового розгляду, тому вважала їх спільний розгляд доцільним.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 липня 2017 року задоволено клопотання ОСОБА_5 та ОСОБА_3, призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу та фактично об'єднані в одне провадження первісний та зустрічний позови про виділи часток із домоволодіння.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2017 року первісний та зустрічний позови задоволено, ухвалено виділити ОСОБА_5 в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: квартиру № 2 домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 41,5кв.м., що складається з: 2-1 - коридору площею 5,5кв.м.; 2-2 - коридору площею 6,3кв.м.; 2-3 - кімнати площею 7,0кв.м.; 2-4 - кімнати площею 7,3кв.м.; 2-5 - кімнати площею 11,3кв.м.; 2-6 - кухні площею 4,1кв.м., а також надвірних узаконених господарських будов: літ. Б, б1 - літній кухні з тамбуром площею 33,5кв.м., 5,0кв.м.; літ. Е - сараю площею 10,2кв.м.; літ. Н - вбиральні площею 1,0кв.м.; літ. П - сараю площею 4,7кв.м.; літ. Р - навісу площею 10,3кв.м.; водяного колодязю; водяної колонки; ? частини №10,11,12,13,14,15 - огорожі; III -замощення. Виділено ОСОБА_3 в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності, а саме: квартиру №1 домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 50,0кв.м., що складається з: 1-1 - кухні площею 7,8кв.м.; 1-2 - кімнати площею 7,6кв.м.; 1-3 - кімнати площею 6,2кв.м.; 1-4 - кімнати площею 15,0кв.м.; 1-5 - кімнати площею 7,2кв.м.; 1-6 - санвузлу площею 3,3кв.м.; 1-7 - тамбуру площею 2,9кв.м., а також надвірних узаконених господарських будов: літ. Д - вбиральні площею 1,0кв.м.; Л - навісу площею 11,5кв.м.; М - сараю площею 8,7кв.м.; О- літній кухні площею 18,7кв.м.; №9 - водяного колодязю; ? частини №10,11,12,13,14,15 - огорожи; № IV, II - замощення. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на домоволодіння АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, позбавлення її можливості надати докази на підтвердження своїх доводів та розгляд справи за її відсутності, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким виділити їй в натурі квартиру №1 в домоволодінні АДРЕСА_1 а також наступні надвірні узаконені господарські будови: літ.Б,Б1 - літню кухню з тамбуром площею 33,5кв.м., 5,0кв.м., літ. Д - вбиральню площею 1,0кв.м.; літ. Л - навіс площею 11,5кв.м.; літ. М сарай площею 8,7кв.м., літ. О - літню кухню площею 18,7кв.м., №9 - водяні колодязі; ? частина №10,11,12,13,14,15 - огорожа; № IV, II - замощення.

Зазначала, що судом не враховано, що прибудову до житлового будинку літ.А-1, та сені літ.а2, до яких входять: житлова кімната площею 7,2кв.м., кухня площею 7,8кв.м., коридор площею 2,9кв.м., ванна площею 3,3кв.м. та літня кухня площею 18,68кв.м. вона прибудувала самостійно у 1971 році до пізніше успадкованої нею частини будинку.

Крім цього, літня кухня з тамбуром літ. Б и б ? були побудовані її батьком та позивачкою, а тому ввійшли до свідоцтва про право на спадок, та можуть бути виділені їй у власність.

Тому не заперечувала проти виділених їй за рішенням суду приміщень та будівель, але вважала, що їй повинні належати також літня кухня з тамбуром літ. Б и б ?.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник позивача надала письмовий відзив, в якому вважала її доводи необґрунтованими.

Зазначала, що експертом не розраховувався розмір грошової компенсації 1/100 різниці виділених часток у зв'язку з будівництвом ОСОБА_5 прибудинкових узаконених господарських споруд після прийняття спадщини ОСОБА_3.

Крім того, вказувала, що ОСОБА_3 при зверненні до суду з зустрічною позовною заявою не вказувала про виділ їй у власність конкретних прибудинкових споруд.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 2 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3.

На виконання Указів Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення нових апеляційних судів в апеляційних округах» та від 28 вересня 2018 року № 297/2018 «Про переведення суддів», ліквідовано апеляційний суд Миколаївської області та утворено новий Миколаївський апеляційний суд.

Згідно з частиною 5 статті 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Відповідно до положень частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 9 листопада 2018 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 прийнято до провадження Миколаївського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору забудови від 6 лютого 1959 року, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою за р.№3-369, зареєстрованого КП ММБТІ 23 вересня 1982 року, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49346895 від 8 грудня 2015 року ОСОБА_5 є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.5-6, 16).

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 9 вересня 1982 року ОСОБА_3 є власником іншої ? частини вищевказаного домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових споруд, яку прийняла після смерті батька ОСОБА_6, який був первісним співвласником домоволодіння сумісно з позивачем (т.1 а.с.30).

За змістом положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Так, за технічним паспортом позивач ОСОБА_5 фактично користується належною їй часткою, до якої входить квартира №2 домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 41,5кв.м., що складається з: 2-1 - коридору площею 5,5кв.м.; 2-2 - коридору площею 6,3кв.м.; 2-3 - кімнати площею 7,0кв.м.; 2-4 - кімнати площею 7,3кв.м.; 2-5 - кімнати площею 11,3кв.м.; 2-6 - кухні площею 4,1кв.м., а ОСОБА_3 фактично користується квартирою №1 домоволодіння АДРЕСА_1 загальною площею 50,0кв.м., яка складається з: 1-1 - кухні площею 7,8кв.м.; 1-2 - кімнати площею 7,6кв.м.; 1-3 - кімнати площею 6,2кв.м.; 1-4 - кімнати площею 15,0кв.м.; 1-5 - кімнати площею 7,2кв.м.; 1-6 - санвузлу площею 3,3кв.м.; 1-7 - тамбуру площею 2,9кв.м..

Спорів щодо порядку користування приміщеннями житлового будинку, а також і порядку виділу в натурі вищезазначених приміщень у власність між співвласниками домоволодіння відсутні.

В той же час доводи відповідача ОСОБА_3 щодо самостійного будування нею прибудови до житлового будинку з сенями у 1971 році є безпідставними, так як право власності на відповідну частину домоволодіння нею набуто пізніше, тільки у 1982 році. Тому підстав для неврахування цих приміщень при реальному поділу належних сторонам ? частин немає.

По справі судом першої інстанції проведено судову будівельно-технічну експертизу. З дослідницької частини висновку судового експерта регіональної торгово-промислової палати Лесків С.А. № 125-063 судової будівельно - технічної експертизи від 11 вересня 2017 року вбачається, що досліджуваний будинок облаштований водопроводом з підключенням до санітарно-технічного обладнання, встановленого в приміщенні 1-6 санвузлу квартири №1, де знаходиться ванна, унітаз з зливним бачком та в приміщенні 2-6 квартири №2 у вигляді мийки металевої, також є 4-х конформна газова плита, в будинку проведена електрика, каналізація вигрібна в яму, газопостачання в будівлі літньої кухні літ. Б та в будівлі літньої кухні літ. О, опалення автономне від газових котлів, які встановлені в будівлях літніх кухень літ Б, і О.

За вказаним висновком експертом запропоновано тільки один варіант поділу домоволодіння між співвласниками у відповідності до порядку користування, що склався, що наближено до ідеальних часток, з визначенням реальних часток з урахуванням побажань співвласників (т.1 а.с.45-62), а саме: співвласнику ОСОБА_5 запропоновано виділити 51/100 частин домоволодіння, вартістю 109 927 грн. 00кпо., яка складається з: житлового будинку літ. «А-1», «а», а саме квартири №2 у складі вище перелічених приміщень загальною площею 41,5кв.м., а також надвірних узаконених господарських будов: літ. Б, б1 - літній кухні з тамбуром площею 33,5кв.м., 5,0кв.м.; літ. Е - сарай площею 10,2кв.м.; літ. Н - вбиральня площею 1,0кв.м.; літ. П - сарай площею 4,7кв.м.; літ. Р - навіс площею 10,3кв.м.; водяний колодязь; водяна колонка; ? частина №10,11,12,13,14,15 - огорожа; III -замощення.

Співвласнику ОСОБА_3 запропоновано виділити 49/100 частин домоволодіння, вартістю 105 034 грн. 00 коп., у вигляді житлового будинку літ. «А-1», «а», а саме квартири №1 також у складі вище наведених приміщень загальною площею 50,0кв.м., а також надвірних узаконених господарських будов: літ. Д - вбиральня площею 1,0кв.м.; літ. Л - навіс площею 11,5кв.м.; літ. М - сарай площею 8,7кв.м.; літ. О- літня кухня площею 18,7кв.м.; №9 - водяні колодці; ? частина №10,11,12,13,14,15 - огорожа; № IV, II - замощення.

При розробці одного варіанту поділу експертом не визначена грошова компенсація вартості 1/100 частини домоволодіння, яка перевищує частку позивача з її стягненням на користь відповідача, що обґрунтовано розміром вартості будівель літ. П і літ. Р, які були побудовані позивачем самостійно у 1988 році.

За наведеного та приймаючи рішення про задоволення позовів по справі та виділ в натурі часток згідно запропонованого експертом варіанту, суд першої інстанції виходив з того, що розроблений варіант поділу відповідає часткам співвласників, не суперечить діючим будівельним, протипожежним і санітарним нормам та правилам, не порушує прав співвласників та не потребує компенсації. Також зазначив в оскаржуваному рішенні , що відповідач жодних заперечень не надала, технічна можливість виділу в натурі частки спільного майна повністю доведена висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 оспорила рішення суду першої інстанції та клопотала щодо проведення повторної судово-будівельної експертизи, посилаючись на те, що не згодна з виділом у власність позивача узаконених господарських будов: літ. Б, б1 - літньої кухні з тамбуром площею 33,5кв.м., 5,0кв.м., але не заперечуючи проти виділу у власність сторін інших приміщень та будівель.

За клопотанням відповідача по справі було призначено повторну судову технічно-будівельну експертизу ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року, проведення якої було доручено експерту Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За висновком судового експерта вищевказаної установи Шапошникової Е.О. №18-537/538 повторної судової будівельно - технічної експертизи від 23 жовтня 2018 р. було запропоновано два варіанти поділу спірного домоволодіння (т.2 а.с.3-64).

Перший варіант поділу спірного домоволодіння наближений до ідеальних часток співвласників з урахуванням фактичного користування приміщеннями, за яким після виділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами частина позивача ОСОБА_5 складає 52/100, а ОСОБА_3 - 48/100, сума грошової компенсації, яку ОСОБА_5 повинна сплатити ОСОБА_3 складає: по дійсній вартості - 8 267 грн. 18 коп., по ринковій вартості - 12 185 грн. 88 грн.

За цим варіантом повторної експертизи позивачу ОСОБА_5 виділяються в натурі ті ж самі приміщення у житловому будинку, та ті ж самі надвірні будівлі, а відповідачу ОСОБА_3 також аналогічні приміщення та споруди, крім навісу літ. Л площею 11,5кв.м., інвентаризаційною вартістю 3 215 грн. і сараю літ. М площею 8,7кв.м., інвентаризаційною вартістю 1 641грн., за рахунок чого частка відповідача зменшилася, а частка позивача збільшилася на відмінну від єдиного варіанту судової будівельно - технічної експертизи № 125-063 від 11 вересня 2017 року.

Висновок експерта про неможливість поділу будівлі та споруди літ. М і Л базується на тому, що при проведенні огляду домоволодіння нею встановлено, що ці приміщення знаходяться в стані реконструкції, а за такого, на її погляд, є самовільними.

Між тим, колегія суддів не може погодитися з таким висновком у частині визначення споруд і будівель самовільними, виходячи з того, що за пунктом 6 «Порядку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об'єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого Постановою КМУ від 7 червня 2017 року №406, така тимчасова споруда як «навіс» не потребує вводу в експлуатацію та розробку технічної документації для її будівництва, а тому не може бути визнана самовільною.

Крім цього, за змістом положень статей 2, 37-39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держкомітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 з наступними змінами та доповненнями, судові експерти не відносяться до кола осіб, до повноважень яких входить вирішення питань щодо визначення об'єктів як побудованих внаслідок самочинного будівництва.

Отже, першій варіант повторної експертизи відповідає варіанту поділу першої судової експертизи з визначенням розміру грошової компенсації, але не враховує при поділі будівлю та споруду за літ. Л і М, які знаходяться у фактичному користуванні відповідача, але безпідставно виключені експертом із його порядку, що потягло за собою неправомірне зменшення загальної вартості домоволодіння та збільшення компенсації на 1/100 частину.

Другий варіант поділу спірного домоволодіння за повторною експертизою відповідає ідеальним часткам співвласників з частковим урахуванням фактичного користування приміщеннями та не потребує компенсації різниці виділеної частини домоволодіння до ідеальних часток.

Так, за другим варіантом позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 запропоновано виділити в житловому будинку квартиру №1 у складі раніше визначених приміщень, та надвірні будівлі та споруди: літ. Д - вбиральня, літ. О - літня кухня, літ. Н - вбиральня, літ. П - сарай, літ №7 водяна колонка, літ. №9 басейн для збору води, ? частина огорожі літ №№ 10, 11, 12, 13, 14, 15, ? частина замощення літ. ІІ, ІІІ, ІV.

Позивачу за первісним позовом ОСОБА_5 такі ж приміщення квартири №2, що і раніше, а також надвірні: літ. Е сарай, літ. Б літня кухня, літ. б1 - тамбур для літньої кухні, літ. Р навіс, літ. №8 басейн для збору води, ? частина огорожі літ. №10, 11, 12, 13, 14, 15.

В цьому варіанті поділу домоволодіння знову не враховані споруди літ. Л і М, а також усі споруди-вбиральні виділяються тільки у власність відповідача, у якої додатково у житловому приміщенні облаштовано санвузол. Позивачу ОСОБА_5, у якої немає у житловому приміщені санвузла, не передбачено виділу жодної вбиральні.

Експертом у запропонованих варіантах поділу житлового будинку, за відсутністю у співвласника ОСОБА_5 приміщення санвузла, запропоновано здійснити перепланування з існуючих приміщень, яке призведе до зменшення житлової площі позивача, або запропоновано виконати прибудову до фасадної частини житлового будинку з облаштуванням нежитлового приміщення санвузла відповідно до діючих норм ДБН із розробленням робочого проекту ліцензованою проектною організацією з узгодженням всіх спеціалізованих організацій.

В той же час ні у висновку первинної судової експертизи, ні у висновку повторної експертизи не передбачено будь-якого варіанту поділу домоволодіння з пропозицією виділення у власність відповідача обох кухень за літ. Б і О, так як в кожному із цих приміщеннь розташовано обладнання щодо опалення кожної з квартир, і при виділі їх у власність однієї особи інша не зможе користуватися житловим приміщенням за призначенням, її частка стане значно меншою у кількісному та вартісному вираженні.

Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів №272 від 6 травня 1983 року гр. ОСОБА_5 надано рішення щодо переобладнання літньої кухні літ. Б в котельну для встановлення газових приладів у спірному домоволодінні для опалення квартири №2, якою вона користується.

Тому твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі стосовно того, що їй спадкодавцем було заповідано приміщення літньої кухні з тамбуром літ Б,б1 не може бути прийнято до уваги колегією суддів, тому що вони спростовуються як усіма матеріалами справи, так і змістом самого заповіту та свідоцтва про право на спадщину №1097/82 від 9 вересня 1982 року.

Отже доводи відповідача за цими обставинами колегія суддів вважає неприйнятними.

Тому ухвалюючи рішення суд першої інстанції вірно виходив з положень пункту 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.12.1992 р. № 13, відповідно до якого при вирішенні спорів про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру).

Згідно положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна № 127 від 24 травня 2001 року зі змінами та доповненнями, квартирою є сукупність житлових та допоміжних приміщень, які мають окремий вихід. Виділ в натурі можливий при умові ізолювання часток і наявності мінімального складу приміщень. Відповідно до норм ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові споруди. Основні положення», п. 2.22. - в квартирах слід облаштовувати житлові кімнати та підсобні приміщення: кухню (не менше 7кв.м. з природнім освітленням та вентиляцією); вбиральню (0,8 х1,22 м.), ванну кімнату та коридор.

За наведеного, та дослідивши докази по справі в їх сукупності колегія суддів вважає, що рішення суду в цілому є правильним, а тому не може бути скасовано, так як в його основу покладено варіант експертизи, якій не тільки відповідає порядку користування, якій склався між співвласниками, але ще приближений до їх ідеальних часток, та враховує інтереси обох сторін на санітарно-гігієнічне благополуччя населення.

Разом з тим, при викладенні резолютивної частини рішення судом упущено арифметичне визначення частини, яка виділяється у власність кожній із сторін, внаслідок чого воно повинно бути доповнено висновком, що виділені на підставі висновку судової будівельно - технічної експертизи РТПП № 125-063 від 11 вересня 2017 року приміщення, будівлі та споруди у домоволодіння АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 складають 51/100 частин, загальною вартістю 109 927 грн. 00 коп., а у власність ОСОБА_3 - 49/100 частин, загальною вартістю 105 034 грн.

В той же час колегія суддів вважає, що висновки експерта за першою експертизою про відсутність підстав для визначення грошової компенсації за перевищення частки у власності є безпідставними, та помилково покладені в основу рішення суду першої інстанції, так як частки сторін у праві спільної сумісної власності не змінювалися і даних про наявність згоди одного із співвласників на будівництво будь-якої споруди, що призвело б до зміни часток у матеріалах справи відсутнє та судом у судових засіданнях таких обставин не встановлено. Це стосується і окремого вводу в експлуатацію відповідачем частини приміщень.

За такого рішення суду слід змінити, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за перевищення частки на 1/100 у сумі від визначення ринкової вартості домоволодіння в розмірі 672 336 грн. (т.1 а.с.51), яка складає 6 723 грн. 36 коп..

При цьому колегія суддів вважає за необхідно взяти до уваги ринкову вартість визначену судовим експертом Лесків С.А., ніж вартість визначену іншим експертом, оскільки за повторною експертизою вона є меншою.

У зв'язку зі зміною судового рішення першої інстанції в частині поділу, слід його змінити також в частині розподілу судових витрат на підставі статей 141, 376 ЦПК України, та з врахуванням оплачених судових зборів за подачу первісного та зустрічного позову, ціни позову, обсягу вирішення позовних вимог, з позивача ОСОБА_5 слід достягнути в дохід держави 584 грн. 61 коп. судового збору, з відповідача ОСОБА_3 - 536грн. 59коп. судового збору. Судові витрати за проведення первісної експертизи у суді першої інстанції понесені сторонами навпіл, а тому не підлягають перерозподілу.

Також у відповідності до положень статті 141 ЦПК України за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, з урахуванням вимог, викладених у апеляційній скарзі, обсягу змін внесених у рішення суду з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 22,95грн. витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги, 60 грн. витрат за проведення повторної судової експертизи, а всього 83 грн. 01 коп., а також достягнути з відповідача 1 335 грн. 44 коп. недоплаченого судового збору в дохід держави за подачу апеляційної скарги.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про неможливість надати докази у зв'язку з розглядом справи без її участі не є підставою для скасування судового рішення за цими підставами, оскільки за матеріалами справи відповідач своєчасно повідомлялася про дати призначення судових засідань, а при наданні заяви щодо відкладення справи не надала доказів щодо причин поважності її неявки.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2017 року в частині поділу змінити, доповнив його резолютивну частину наступним змістом, що виділені на підставі висновку судової будівельно - технічної експертизи РТПП № 125-063 від 11 вересня 2017 року житлові приміщення, будівлі та споруди у домоволодінні АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 складають 51/100 частин домоволодіння, а у власність ОСОБА_3 - 49/100 частин цього ж домоволодіння.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6 723 грн. 36 коп. грошової компенсації за перевищення ідеальної частки.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 19 грудня 2017 року в частині поділу судових витрат змінити, стягнути в дохід держави недоплачений судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції з ОСОБА_5 - 584грн. 61коп. судового збору, з ОСОБА_3 - 536грн. 59коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 83 грн. 01 коп. судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави недоплачений судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1 335 грн. 44коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий О.О.Ямкова

Судді С.Ю.Колосовський

О.В.Локтіонова