Справа № 128/2478/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним, посилаючись на те, що 27.10.2011 року між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено договір № 371794 від 27.10.2011 року, предметом якого було надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. ОСОБА_3 укладалася шляхом підписання сторонами ОСОБА_3, Додатку №1 від 27.10.2011 року та Додатку №2 від 27.10.2011 року, які є невід'ємними частинами ОСОБА_3.

Тобто, 27.10.2011 року позивач уклав з відповідачем (угоду) договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі, який в свою чергу відноситься до змішаних договорів, оскільки він поєднує в собі різновиди певних цивільно-договірних відносин цивільно-правового режиму про надання фінансових послуг, а також загальні аспекти договору про надання послуг.

Договір про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі укладений в письмовій формі, за яким одна сторона (ліцензіат) за винагороду зобов'язується забезпечити придбання певного товару другій стороні (учаснику групи) за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи, а друга сторона зобов'язується сплатити поточну ціну цього товару шляхом внесення періодичних платежів та винагороду ліцензіату.

Предметом надання учаснику послуг системи АвтоТак були спрямовані на придбання автомобіля «Chevrolet Aveo» за ціною 91920,00 (дев'яносто одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн., що і було зазначено в Додатку №1 до ОСОБА_3 371794.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

П. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Ч. 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно умов ОСОБА_3, а також п. п. 3, 17,19,22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у ст. 1 ОСОБА_3, а позивач є їх споживачем.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів». Зазначеним Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-ХІІ споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Також ч.2 ст.627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Так, ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформацію про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання товару чи замовлення роботи ( послуги).

Відповідно до пункту 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою.

Відтак, враховуючи низку законодавчих актів, позивач вважає, що договір № 371794, предметом якого було надання Учаснику послуг системи АвтоТак, містить умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу

сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та

обов'язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, є

підставою для визнання такого договору недійсним.

Відповідачем навмисно не дотримано та грубо порушено встановлені вимоги діючого законодавства України для укладення оспорюваного виду договору, які визначені законом як істотні та є необхідні, зокрема, ч.4 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме: ТОВ «АВТО ПРОСТО» належно не виконало вимоги Закону про дотримання істотних умов договору, а саме: не надало учаснику повної, об'єктивної та достовірної інформації про умови послуги перед укладенням та під час укладення договору; приховало від учасника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості товару, чим фактично ввів учасника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми придбаного товару, яку мав сплатити учасник товариству; в односторонньому порядку змінило процентну ставку щомісячного цілого чистого внеску, що обумовлено між сторонами договору, її розмір був зазначений при розрахунку 0, 8333%, що зазначено в додатку №1 до угоди; не надало учаснику графік погашення заборгованості, всупереч п.п. 2.1 та 2.3 ст.2 Додатку 2 до ОСОБА_3.

Відтак, розпочинаючи з 14.08.2012 року відсоток від ціни автомобіля, який визначений відповідачем в Додатку №1 до ОСОБА_3 № 371794 і мав би складати 0,8333 в оплату вартості авто, було змінено на абсолютно новий. При цьому, в кожному поточному місяці, цей відсоток погіршував умови Учасника, як приклад внесена Учасником 14.08.2012 року сума 993,67 грн. була розподілена при застосуванні відсотка 0,6704, при цьому сума зарахована в оплату вартості авто складала 582,48 грн., замість 723 грн. Коливання сум в оплату вартості авто в кожному наступному місяці суттєво різниться при зарахування щомісячного внеску в оплату вартості авто та призвело до різниці в сумі платежів тільки за 2013 та 2014 роки до 6929,29 грн. Від суми, яку щомісяця сплачував Учасник, оплата вартості авто мала складати 25568 грн., натомість відповідач змінивши відсоток, зарахував тільки 18638, 71 грн. В послідуючих роках, в 2015-16 р.р., розрахунок, який наданий відповідачем взагалі не відповідає формулі, яка закладена в ОСОБА_3.

За загальним правилом договір повинен бути незмінним на весь строк його дії, а договірне зобов'язання - виконуватися відповідно до тих його умов, які сторони визначили при укладанні договору.

Оскільки договір укладався за згодою сторін, то загальним правилом є те, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторони мають досягти згоди про зміну (розірвання) договору, домовленість між ними також за своєю правовою природою являє собою договір, у зв'язку із чим на нього поширюються як загальні правила про умову дійсності правочинів (ст. 203 ЦК), так і положення про порядок укладення договору (статті 638-647 ЦК України).

Крім того, законодавець чітко зазначив в ст. 651 ЦК України, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підписуючи ОСОБА_3 та додатки до неї учасник не знав строку договору, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відсутність в умовах спірного правочину вищезазначених застережень та домовленостей між сторонами договору суттєво порушує баланс договірних правовідносин, значно погіршує становище Учасника, завдає йому шкоду, що є недопустимим.

Враховуючи вимоги, встановлені ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (із числа інших обов'язкових умов, що випливають із суті та умов договору), ці застереження мають бути визначені та розкриті товариством саме в змісті договору.

Вищезазначені вимоги є визначеними законом істотними умовами договору, укладеного між товариством і учасником, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги та являються необхідними і обов'язковими для такого виду договорів.

Відповідач скористався тим, що позивачу об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні послуг, а відповідач в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні договору та не зазначив їх в його змісті.

У відповідності до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» Верховний суд України у постанові від 08.06.2016 року дійшов висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (частина четверта статті 18 цього Закону).

Відповідно до норм ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики, яка включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Зокрема, споживачеві не дали можливості скористатися правовою допомогою під час ознайомлення з усіма положеннями договору; договір та додатки до нього переповнені термінологією і дефініціями, складні до розуміння; умови про оплату та терміни виписані, переважно, відсильно, в зв'язку з чим простежити зміст відповідних пунктів вкрай важко. Порушення прав споживача, порушення законодавства про фінансові послуги, а також те, що Учасника ввели в оману (не вказані повна вартість договору, нечітко сформульований предмет договору та інше).

Частиною 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до даного договору, ТОВ «АВТО ПРОСТО» мало забезпечувати придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішні правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором про надання послуг.

За угодою про надання послуг за системою АвтоТак послуги починають надаватися з моменту підписання ОСОБА_3 за визначеними в додатку № 1 до ОСОБА_3 та цінами у відсотках від обраного критерію - цін автомобіля, що діє в місяці сплати.

Під час підписання угоди позивачем було сплачено вступний внесок у розмірі 3309,126 грн., як одноразовий платіж, що дорівнює 3% від вартості автомобіля плюс ПДВ (91920,00 *3% +20%).

В подальшому, кожного місяця, відповідач надсилав на адресу позивача рахунки відповідно до укладеної ОСОБА_3, які він в свою чергу добросовісно сплачував. Таким чином, з моменту укладання договору та до моменту придбання автомобіля, за результатами 34-го ОСОБА_4 від 27.06.2012 року позивачу надано право на отримання автомобіля через механізм «Накопичення внесків, що і було передбачено умовами п.1.2. Додатку 2 до ОСОБА_3, «Учасник, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано Право на отримання Автомобіля на найближчому ОСОБА_4 акті...».

Таким чином, керуючись умовами даного договору, позивач - учасник системи АвтоТак добросовісно сплачував вартість автомобіля, не порушуючи умови договору.

На момент придбання Автомобіля зазначеного в Додатку №1, відповідач повідомив позивача, що зазначеного Автомобіля немає в наявності, тому він може скористатися своїми правами визначеними Додатком №2 п. 7.1, де учасник, якому вже надано Право на придбання Автомобіля, має право звернутися з проханням надати йому будь-яку марку або модель, що відрізняється від марки або моделі, зазначеної в Додатку № 1, із модельного ряду, запропонованого Постачальником для системи АвтоТак та має право обрати іншу модель, ніж зазначено у Додатку до ОСОБА_3. Тому позивач вимушений був придбати запропонований автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «Forza Luxe» 2012 року випуску, вартістю 90620,00 грн., який за своїми характеристиками та ціною був подібний до того, який позивач мав намір отримати.

Виконавши всі умови ОСОБА_3 до моменту придбання автомобіля, сплативши всі необхідні платежі, передбачені ОСОБА_3 для одержання автомобіля, позивач уклав Договір № 614504-Y01554 від 23.08.2012 року з ПАТ «Вінниччина - ОСОБА_5» та ТОВ «АВТО ПРОСТО» на придбання автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «Forza AF 6854», загальною вартістю 90620,00 грн. За умовами договору, а саме: п. 2.5, позивачем була здійснена 100 % оплата, тобто зазначена сума була переведена на поточний рахунок продавця.

31.07.2012 року відповідачем було запропоновано укласти Договір застави для забезпечення вимог Заставодержателя ТОВ «АВТО ПРОСТО» до Заставодавця ОСОБА_1 щодо виконання останнім своїх зобовязань, передбачених угодою № 371794 від 27.10.2011 року, вартість предмета застави на момент укладання договору становила 90620,00 грн.

Разом з тим, керуючись п.8.2.1.4. Додатку №2 для забезпечення гарантії виконання мною зобов'язань відповідач нав'язав загальний розмір всіх внесків в сумі 163963, 36 коп. та заложив дану суму в п. 1.6. договору Застави. Якими мотивами користувався відповідач, зважаючи на різницю між вартістю автомобіля та сумою виконання зобов'язань, позивача повідомлено не було, так як і його поручителям, не була доведена справжня ціна автомобіля, тому позивач вважає, що при підписанні договору застави його було введено в оману.

Крім того, після підписання всіх вищезгаданих договорів відповідач кожного наступного місяця почав збільшувати розмір щомісячних внесків, що призначені для оплати автомобіля. Замість оплати щомісячних платежів вартості придбаного автомобіля, яка на момент його придбання складала 92960,00 грн., і такою мала залишитися, у відповідності до п.7.2 Додатку №2 до ОСОБА_3 « В подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку «№1 до ОСОБА_3».

Підтвердженням факту розрахунку між сторонами є договір 614504-У01554 від 23.08.2012 року з ПАТ «Вінниччина -ОСОБА_5» та ТОВ «АВТО ПРОСТО», в якому зазначено, що платник на підставі п. 2.5 здійснив повний розрахунок, підтвердженням даної проплати є видаткова накладна № пк25101978 від 25.07.2012 року та ОСОБА_4 № 01 передачі-прийняття автомобіля від 25.07.2012 року та Додаток №1 та №» до договору. Відповідач нав'язує позивачу віртуальну «поточну ціну автомобіля», яка: вже значно перевищила суму визначену вищезгаданим Договором та наскільки ще збільшиться у подальшому - невідомо.

Тому дії відповідача в частині збільшення ціни автомобіля, за який був здійснений повний розрахунок постачальнику та за який було сплачено коштами позивача - є неправомірними.

Позивач належним чином виконував свої зобов'язання, сплачуючи значно більшу суму, чим передбачено ОСОБА_3, втім сподіватися, що найближчим часом відповідач надішле на його адресу двосторонній акт не приходиться, в зв'язку з тим, що розрахунок, який йому присланий відповідачем 18.01.16 року складає вже 176156,90 грн., що перебільшує загальний розмір всіх внесків, передбачений Додатковою угодою №3 та договором застави.

Із зазначеного видно, що відповідачем навмисно було створено умови, які спричиняють суттєвий дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Як вбачається з умов угоди та додатків до неї, відповідач на протязі тривало часу, який не встановлений терміном договору, навмисне завищував ціну вартості автомобіля без будь - яких законних підстав та виставляючи рахунок вимагає його сплати.

З метою врегулювання даної ситуації, позивач звернувся з офіційним запитом до відповідача з проханням надати вичерпну інформацію щодо виконання ним умов ОСОБА_3 № 314269 та всіх додатків до неї та надіслати на його адресу індивідуальний графік внесків.

Відповідачем 18.01.2016 року була надіслана відповідь та таблиця індивідуального графіка внесків де остаток по контракту знову складав значно більшу суму, про що вже зазначалось.

Позивач вважає, що дії відповідача в частині завищення поточної ціни автомобіля після його придбання, оплаті повної вартості постачальнику, сплати всіх супутніх договорів є неправомірними та такими, що порушують його право.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» приховало від учасника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості товару, чим фактично ввів Учасника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми придбаного товару, яку мав сплатив учасник товариству, та не надав учаснику графіку погашення заборгованості в супереч п. п. 2.1 та 2.3 ст.2 Додатку 2 до ОСОБА_3.

Наслідком визнання договору недійсним є також недійсність договору застави та поруки, адже, відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Отже, недійсність договору спричинює недійсність договору застави чи договору поруки, які укладалися з метою забезпечення виконання договору, і як наслідок, ТОВ «АВТО ПРОСТО» повинно повернути предмет застави Учасникові.

29.12.2016 року позивач звернувся з заявою до ТОВ «Експертно - юридичної фірми Соломон» з проханням провести експертно - економічного дослідження по наданим документам: ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року, Додаток №1 до ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року, Додаток №2 до ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року, Додаток №3 від 27.06.2012 року до ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року, які є невід'ємними частинами ОСОБА_3, лист № 193 від 20.10.2016 року від «Вінниччина ОСОБА_5» ОСОБА_1, лист від ОСОБА_1, лист від 16.07.2012 року про вибір автомобіля, лист від АВТО ТАК від 27.08.2012 року, облікова картка приватного ТЗ ОСОБА_1, розрахунок платежів ОСОБА_1 за ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 станом на 06.06.2016 року, страхові сертифікати, рахунки від ТОВ «АВТО ТАК» ОСОБА_1, квитанції з оплатою вступного внеску про оплату послуг з придбання автомобіля, страхування автомобіля, тощо, на вирішення експертизи поставлено питання: чи документально підтверджується розрахунок платежів ОСОБА_1 за ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року станом на 06.06.2016 року (включно)?; яка сума внесена на рахунок ТОВ «АВТО ТАК» від ОСОБА_1 відповідно до наданих квитанцій?

Згідно з висновком експерта № 059/17 від 29.03.2017 року за результатами проведення експертного економічного дослідження встановлено, що за період з 27.10.2011 року по 15.03.2017 року від ОСОБА_1 за період з 27.10.2011 року по 15.03.2017 року надійшло коштів на загальну суму 165563,79 грн.

За результатами досліджень первинних документів (квитанцій) та згідно умов ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року та додатків до неї, станом на 06.06.2016 року сплачено коштів 143066, 40 грн. в тому числі: 3309,12 грн. - вступний внесок; 3271,68 грн. - плата за послуги пов'язана із видачею автомобіля; 89087,21 грн. - в рахунок внесення в оплату вартості авто; 33642,72 грн. - в рахунок оплати послуг + ПДВ; 10110,92 грн. - страхування автомобіля; 3644,75 грн. - страхування авто.

Виходячи із вищевикладеного залишок вартості Автомобіля станом на 06.06.2016 року складає 2832,79 гривень ( 91920,00 грн. поточна ціна Автомобіля), 89087,21 грн. - сплачена в вартість автомобіля.

На дослідження надано квитанції на оплату, які не входять в розрахунковий період, а саме: 08.07.2016 року № 23 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2350,54 грн.; 11.08.2016 року № 67 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2350,54, грн.; 13.09.2016 року № 4 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2457,37 грн.; 15.10.2016 року № 1 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2510,78 грн.; 25.11.2016 року № 3 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2510,78 грн.; 14.12.2016 року № 2 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2532,16 грн.; 13.01.2017 року №5 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2660,38 грн.; 09.02.2017 року № 1 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2713,79 грн.; 15.03.2017 року № 6 за послуги з придбання автомобіля в сумі 2671,05 грн.

Загальна сума внесення коштів ОСОБА_1 за ОСОБА_3 311794 від 27.10.2011 року на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» відповідно вищевказаних квитанцій складає 22757, 39 грн.

Враховуючи вищевказані квитанції, залишок вартості автомобіля який станом на 06.06.2016 року складав 2932,79 гривень, станом на 15.03.2017 року виплачено з переплатою.

Таким чином, висновком експерта підтверджено доводи, викладені в позовній заяві, щодо порушень відповідачем чинного законодавства при укладенні договору, а саме: позичальника введено в оману щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання послуги на придбання авто.

Відповідно до ст. 15 Закону «Про захист прав споживачів», у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, -споживач має право визнати договір недійсним і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Позивачу з боку ТОВ «АВТО ПРОСТО», під час укладання договору і в самому змісті договору, не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання фінансової послуги через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції, яка не має потрібних властивостей, а саме: стійкої вартості оплати за фінансову послугу.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Метою Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», як сказано в його преамбулі, є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, а отже, і, користувачів, яким є позивач.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір повинен містити - порядок зміни і припинення дії договору.

Так як Договір взагалі, не містить порядку зміни Договору який враховував би інтереси споживача (Учасника), взагалі не містить умови про порядок припинення Договору, а це є суттєвими умовами (ст. 628 ЦКУ), то Договір в цілому суперечить п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; все, що написано договорі можна трактувати досить широко, але не на користь Учасника. Дана угода не дає вибору відстояти свої інтереси у разі не згоди з будь якими умовами договору, що всупереч принципу добросовісності є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Фактично, ще в момент підписання Договору, позивача поставлено в невигідне та таке, що порушує його становище. Даний Договір не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність з боку товариства за невиконання або неналежне виконання умов Договору, більше того даний договір містить цілий ряд пунктів відповідальності тільки з боку Учасника. Зміст та умови договору були розроблені безпосередньо відповідальними працівниками товариства, тому Учасник був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту договору і при його укладенні мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому ТОВ «АВТО ПРОСТО» щодо істотних умов договору та відсоткової ставки.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року недійсною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Авто Просто» - ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи в його відсутність; позов не визнає, заперечує щодо його задоволення, при вирішенні спору просить врахувати заперечення, які були надані ним 01.11.2017 року.

Так, згідно наданих заперечень, укладена між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та позивачем ОСОБА_3 складається з основного тексту ОСОБА_3, Додатку № 1 (анкети учасника), Додатку №2 (правила функціонування системи ОСОБА_5) та Додатку №3 (протокол взаєморозрахунків станом на день його підписання). ОСОБА_3 та Додатки до неї підписані сторонами і є невід'ємною частиною ОСОБА_3. Статтею 10 ОСОБА_3 передбачено: підписання цієї ОСОБА_3 та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, | умовами та змістом ОСОБА_3 та Додатками до неї. Після підписання ОСОБА_3 позивача було включено до групи №1149, у зв'язку з чим позивачем було сплачено Плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи в розмірі 3% + ПДВ від Поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку №1. ОСОБА_3 містить опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО». Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов ОСОБА_3. Таким чином, позивачу до підписання ОСОБА_3 довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підпис Учасника в ОСОБА_3 стоїть поряд із текстом наступного змісту: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_8, уважно прочитав та зрозумів ОСОБА_3 та всі Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом». Даний факт є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету ОСОБА_3, так і щодо його прав та обов'язків за ОСОБА_3. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за ОСОБА_3 виступає п. 13.8. Додатку №2 до ОСОБА_3, відповідно до якого: «Якщо Учасник виявить бажання розірвати ОСОБА_3 та відмовитись подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання ОСОБА_3, такому Учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок ОСОБА_8». Тобто, підписавши ОСОБА_3 Учасник має 7 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, при чому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити ОСОБА_8 шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання своєї заяви про розірвання ОСОБА_3 за п.13.8. Додатку №2 до ОСОБА_3 та підпис позивача на ОСОБА_3 та Додатках до неї є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст ОСОБА_3 і Додатків до неї, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. Таким чином, умови надання позивачеві послуг на підставі ОСОБА_3 та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в ОСОБА_3 та Додатках до неї, тому відповідач вважає, що позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання, а отже і спростовуються посилання позивача на те, що при укладенні ОСОБА_3 його було введено в оману та посилання на те, що відповідач приховав від нього якусь інформацію. Незрозумілим є посилання позивача в позові на те, що існує істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків за ОСОБА_3. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов'язків, то позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов'язки сторін, та ще й така нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною. Зобов'язання відповідача, визначені в ст. 3 ОСОБА_3 та складаються з 11 пунктів, натомість зобов'язання позивача визначені в ст. 5 ОСОБА_3 та складаються з 7 пунктів. Таким чином, посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов'язків позивача та відповідача та ще й на користь відповідача не відповідає дійсності. Загалом, позивачем не надано жодного доказу про порушення відповідачем прав позивача, наданих йому Законом України «Про захист прав споживачів». Всі заяви позивача про порушення його прав нічим не підтверджені. Згідно правової позиції позицію Верховного Суду України, що викладена в Постанові від 11.09.2013 року по справі №6-40 цс 13: «Однак при цьому суди неправильно застосували норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не встановивши, у чому саме полягає несправедливість окремих положень ОСОБА_3, (ураховуючи, що ст. 13 ОСОБА_3 містить дев'ять пунктів, а ст. 14 - десять пунктів) і не вказали, чи є зазначена обставина відповідно до цієї норми підставою для зміни або визнання недійсними саме цих (яких конкретно) умов ОСОБА_3 та чи є підстави для визнання недійсним договору в цілому. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві». Позивачем не доведено, що умови ОСОБА_3 містять хоча б одну із ознак несправедливості в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Більше того, позивач у позові не зазначив (не конкретизував) яка/які ж саме статті ОСОБА_3 є несправедливими. Статтею 5 ОСОБА_3, зокрема, передбачено, що Учасник зобов'язується щомісячно сплачувати Повні внески. Відповідно до Термінології, визначеної в Додатку № 2 до ОСОБА_3: «Повний внесок - щомісячний платіж, що складається з суми Чистого внеску, щомісячного Внеску в оплату послуг та щомісячного Внеску в оплату Страхового платежу, і підлягає сплаті Учасником в порядку тау строки, визначені ОСОБА_3»; «Цілий Чистий внесок - частина щомісячного Повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля та формування Фонду для повернення коштів і, розмір якого розраховується шляхом ділення Поточної ціни Автомобіля на кількість внесків, передбачену Графіком внесків»; «Внесок в оплату послуг - частина щомісячного Повного внеску, який є оплатою послуг ОСОБА_8, розмір кожного з яких складає зазначений в Додатку №1 відсоток від Поточної ціни Автомобіля»; «Внесок в оплату страхового платежу - частина щомісячного Повного внеску, який є оплатою за Договором страхування, об 'єктом якого є майнові інтереси, пов 'язані із життям Учасника - фізичної особи, протягом всього строку Графіка внесків. Учаснику надається можливість сплачувати Страховий платіж рівними частинами в складі Повних внесків шляхом сплати щомісячних Внесків в оплату Страхового платежу, розмір кожного з яких складає зазначений в Додатку №1 незмінний відсоток від Поточної ціни Автомобіля»; «Поточна ціна Автомобіля - ціна Автомобіля, яка встановлюється Постачальником в | останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3». Згідно п. 2.1 ст. 2 Додатку № 2 до ОСОБА_3: «Поточна Ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_8 Постачальником». Відповідно до п.2.6 Додатку №2 до ОСОБА_3: «Чисті внески, сплачені Учасником у встановлені строки та відповідно до Поточної Ціни Автомобіля, дійсної на момент сплати, розраховуються як відсоток від Поточної Ціни Автомобіля». У період із жовтня 2011 року по липень 2017 року (включно), позивачем було сплачено 66,5139% із 100% Поточної ціни автомобіля (Щомісячні Чисті внески) та 68 із 120 Внесків в оплату послуг. Таким чином, станом на сьогоднішній день, позивачем у повній мірі не виконано умови ОСОБА_3 щодо повної сплати щомісячних внесків, передбачених ОСОБА_3. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. В п. 8.2 ст. 8.Додатку №2 до ОСОБА_3 зазначено: «Учасник, якому надано Право на отримання автомобіля, має право одержати Автомобіль у зазначений термін, якщо він на момент такого одержання належно виконує свої зобов'язання та попередньо виконав наступні зобов 'язання: 8.2.1 в строк, встановлений ОСОБА_8 в повідомленні, сплатив наступні платежі та виконав наступні дії відповідно до кожного випадку; 8.2.1.6 Підписав Додаток №3, в якому відображено стан розрахунків Учасника за ОСОБА_3, на момент одержання Права на отримання Автомобіля». Додаток №3 не визначає порядок сплати внесків. В абз.2 п.3 Додатку №3 зазначено: «Сума заборгованості за ОСОБА_3 має бути погашена в повному обсязі згідно з Графіком внесків Учасника. Відповідно до положень статей 2,3 Додатку №2 до ОСОБА_3 сума заборгованості може бути змінена в разі зміни Поточної Ціни автомобіля». Отже, Додаток №3 до ОСОБА_3 не встановлює новий порядок погашення заборгованості, оскільки, зобов'язання Учасника повністю погасити заборгованість згідно з Графіком внесків Учасника після отримання автомобіля та можливість зміни Поточної ціни автомобіля, все це відображено в Додатку №2 до ОСОБА_3 (п. 2.3 ст. 2 Додатку №2 до ОСОБА_3 та п. 2.2 ст. 2 Додатку №2 до ОСОБА_3, відповідно). Додаток №3 до ОСОБА_3 лише встановлює стан виконання зобов'язань між сторонами на момент його підписання та суму заборгованості згідно графіку внесків, про що чітко зазначається. Він є формальним відображенням обсягу зобов'язань Учасника згідно ОСОБА_3 на день його підписання та не встановлює додаткових умов, прав чи обов'язків. Крім того, як в Додатку №3 до ОСОБА_3 (п. 3) так і в договорі застави автомобіля (п. 1.7) передбачено, що розмір зобов'язання щодо сплати внесків може бути змінений відповідно до ст.ст. 2 та 3 Додатку №2 до ОСОБА_3 в разі зміни Поточної Ціни автомобіля. Посилаючись на повне виконання фінансових зобов'язань за ОСОБА_3, позивачем до суду не надано жодного платіжного документа, який би підтверджував сплату хоча б одного щомісячного платежу. Підписавши ОСОБА_3 сторони погодили наступне. «Поточна ціна Автомобіля - ціна Автомобіля, яка встановлюється Постачальником в останній робочий день коленого місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних 1 внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3». «Поточна Ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_8 Постачальником», (п. 2.1 ст. 2 Додатку № 2 до ОСОБА_3). «Продукцією» за ОСОБА_3 про надання послуг є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АвтоТак. Тобто, предметом спірної ОСОБА_3 є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля. Розміри складових Повного внеску чітко визначені в Додатку №1 до ОСОБА_3, а саме: щомісячний цілий Чистий внесок - 0,8333%, щомісячний Внесок в оплату послуг - 0,5% + ПДВ, щомісячний Внесок в оплату Страхового платежу - 0,065%. Вказані розміри складових Повного внеску вказані у відсотковому еквіваленті від Поточної ціни автомобіля, (п. 2.1 та п. 2.2 ст. 2 Додатку № 2 до ОСОБА_3). В даному випадку Поточна ціна автомобіля виступає в якості вказівки на спосіб визначення розміру оплати внесків з використанням додаткового критерію - встановлення постачальником, що жодним чином не суперечить законодавству і є загальноприйнятим в практиці. Такий спосіб визначення ціни погоджується між Учасником та ТОВ «АВТО ПРОСТО» в угоді під час підписання. Використання Поточна ціна автомобіля зумовлене значною мірою тим, що автомобілі Учасникам групи придбаваються ТОВ «АВТО ПРОСТО» не по принципу «всім і в один місяць», а щомісячно, після накопичення коштів у Фонді на придбання автомобілів та після здійснення процедури розподілу товару (асигнаційні акти). Таким чином, ТОВ «АВТО ПРОСТО» придбаває автомобілі Учасникам групи за ринковими цінами, які мають властивість змінюватися. Для того, щоб щомісячних Чистих внесків, в певному місяці, вистачало для придбання автомобіля за його ринковою вартістю, ТОВ «АВТО ПРОСТО» і використовує для розрахунків щомісячних внесків Поточну (актуальну в цьому місяці) ціну автомобілів, яка повідомляється продавцями таких автомобілів. Крім того, не зазначенням чіткої кінцевої суми, а порядком визначення ціни користується не лише відповідач, а й інші підприємства в господарській сфері: провайдери, при зазначенні розміру оплати за переданий трафік (при цьому нікому не відомо розмір трафіку, який буде на кінець місяця); банки, при зазначенні в договорах оплати за перерахування коштів у відсотках та з і урахуванням об'ємів перерахованих коштів (при здійсненні постійних господарських операцій ніхто не знає розмір оплати на кінець місяця) тощо. Відповідно до п. 7.2 ст. 7 Додатку №2 ОСОБА_3, на який посилається позивач, якщо обрана Учасником марка та/або модель коштує дорожче, ніж модель Автомобіля, зазначена в Додатку №1, Учасник зобов'язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх Поточної ціни у відповідному місяці до моменту отримання Автомобіля. В подальшому такий Учасник повинен, сплачувати майбутні Повні внески відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до ОСОБА_3. У відповідності до умов ОСОБА_3 відповідач не має повноважень змінювати Поточну ціну автомобіля. Поточну ціну автомобіля змінює постачальник автомобілів, про що повідомляє ТОВ «АВТО ПРОСТО», а ТОВ «АВТО ПРОСТО», в свою чергу, лише використовує таку ціну для розрахунку щомісячних платежів за ОСОБА_3. Зміна Поточної ціни автомобіля не означає, що Поточна ціна автомобіля може тільки збільшуватися. Як вбачається із розрахунку платежів, доданого до позову, позивач 19 місяців ( з червня 2012 року по лютий 2014 року) сплачував щомісячні внески, розраховані відповідно до Поточної ціни автомобіля, меншої, ніж та, що діяла станом на дату підписання ОСОБА_3. Позивач у позові посилається на те, що дії відповідача (зміна Поточної ціни автомобіль, зміна відсотку від ціни автомобіля тощо) є неправомірними та порушують його права, як споживача послуги. Якщо навіть гіпотетично припустити, що такі дії зі сторони відповідача мали місце, то чинне законодавство України не передбачає наслідком визнання недійсним правочину у разі істотного порушення умов такого договору. У Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року по справі №6-40 цс 13 зазначено: «Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності». З огляду на зазначене, посилання позивача на те, що відповідачем нібито здійснюється нечесна підприємницька діяльність, є безпідставними. Висновок експертного економічного дослідження №1503/16 від 29.03.2017 року, на який посилається у своєму позові позивач, не може бути взятий судом до уваги як доказ, оскільки таке економічне дослідження проводилося не в рамках цивільної справи та в порушення норм ЦПК, Закону України «Про судову експертизу», постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»; експерт, який проводив дане дослідження, не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. До того ж, висновок експерта зроблений з використанням розрахунку платежів позивача за ОСОБА_3 станом на листопад 2011 року. Станом на сьогоднішній день, такий розрахунок є не актуальним, оскільки після листопада 2011 року, позивач здійснював щомісячні платежі. Крім того, рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17.11.2016 року по справі №152/863/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Т0В «АВТО ПРОСТО» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, у позові відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 28.12.2016 року, оскільки сторонами не оскаржувалося. Вказаним рішенням суду встановлено, що, позивач отримав примірник ОСОБА_3 з додатками та ознайомився з ними; підписана сторонами ОСОБА_3 містить умови, які передбачають можливість зміни Поточної ціни автомобіля, а тому не є односторонньою зміною умов договору; Додаток №3, договір поруки та договір застави не фіксують остаточну суму зобов'язань за ОСОБА_3. Така сума зобов'язань може бути змінена в результаті зміни Поточної ціни автомобіля, про що зазначено в таких правочинах. Зобов'язання позивача за ОСОБА_3 не складаються виключно із необхідності сплатити повну вартість автомобіля, а складаються також з необхідності сплатити повну вартість наданих відповідачем послуг; позивачем не виконано у повній мірі свої зобов'язання за ОСОБА_3 щодо сплати всіх щомісячних платежів за ОСОБА_3. За наведених обставин представник відповідача вважає, що вимоги позивача не грунтуються на чинному законодавстві та укладеній ОСОБА_3, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, з огляду на що представник просить позовну заяву ОСОБА_9Б. залишити без задоволення.

Не погоджуючись із наданими запереченнями, 17.05.2018 року позивачем було надано відзив на заперечення представника відповідача, в яких зазначено наступне.

Відповідач пояснює, що підпис позивача стоїть поряд із текстом: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_8, уважно прочитав та зрозумів ОСОБА_3 та всі Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом» і даний факт, ніби-то, є свідченням обізнаності позивача як відносно предмету ОСОБА_3, так і щодо його прав та обов'язків за ОСОБА_3. Насправді представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» при укладенні ОСОБА_3 надав недостовірну інформацію, пояснивши, що ОСОБА_3 являється по своїй суті договором купівлі-продажу з розстроченням платежу, а не, як виявилося, договором про надання фінансових послуг з непрозорим нарахуванням процентів та не надав повної та об'єктивної інформації щодо кінцевої сукупної вартості товару, а позивач є людиною, яка не має спеціальної юридичної освіти та не знає різницю між різними видами договорів. Тому, саме цими діями ТОВ «АВТО ПРОСТО» ввело в оману позивача, щодо істотних умов договору, не надавши необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію та умови договору перед та під час укладання ОСОБА_3, чим порушило приписи ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки така інформація повинна бути надана споживачеві до придбання товару чи замовлення роботи (послуги). Крім того, відповідач не надав можливості внести свої зміни до ОСОБА_3, повідомивши, що ОСОБА_3 є по своїй суті договором приєднання, оскільки друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України є ознакою договору приєднання. Відповідач пояснює, що дисбаланс договірних прав та обов'язків - це нерівна кількість прав та обов'язків і в ОСОБА_3 обов'язки відповідача складаються з 11 пунктів, а обов'язки позивача з 7 пунктів. Тобто, відповідач вважає, що саме числове значення пунктів на користь відповідача свідчить про те, що у договорі немає істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків. Однак, якщо проаналізувати самі пункти обов'язків відповідача та позивача, то можна встановити, що ОСОБА_8 за ОСОБА_3 зобов'язується: включити учасника до системи АвтоТак шляхом підписання ОСОБА_3, сформувати групи учасників для придбання автомобіля, включити учасника до групи для придбання автомобіля, організувати та створити умови для придбання автомобілів учасниками системи, здійснити оплату автомобіля постачальнику за рахунок коштів, сплаченими учасниками системи, на умовах ОСОБА_3, забезпечити отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди, здійснити адміністративні процедури, необхідні для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля, сформувати фонд для повернення коштів, прийняти та перерахувати страхові платежі відповідній страховій компанії, адмініструвати групи, до складу якої входить учасник системи, протягом всього строку її існування, надати всі інші послуги, визначені в угоді та додатках до неї, вчинити всі інші дії, спрямовані на придбання учасником автомобіля через систему. Позивач за ОСОБА_3 зобов'язується: сплатити плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні угоди, сплатити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за Системою при наданні такого Права, щомісячно сплачувати повні внески, сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля, отримати автомобіль за умови виконання зобов'язань, встановлених угодою, підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов'язань за угодою, за вимогою ОСОБА_8 надавати копії квитанцій про оплату внесків за угодою. Аналізуючи перші чотири пункти зобов'язань та пункти 7 і 10 статті 3 ОСОБА_3 можна встановити, що зобов'язання відповідача є формальними та випливають із самої суті ОСОБА_3 (предмету угоди), крім того за порушення цих зобов'язань в ОСОБА_3 не передбачено відповідальності відповідача. Зобов'язання відповідача щодо здійснення оплати автомобіля постачальнику за рахунок коштів сплачених учасниками системи не містить в собі зобов'язання передачі придбаного автомобіля позивачеві, тобто, за цим зобов'язання відповідач зобов'язаний здійснити оплату автомобіля постачальнику і все. Зобов'язання відповідача щодо формування фонду для повернення коштів також відноситься до формальних зобов'язань, оскільки в ОСОБА_3 немає відповідальності за порушення цього зобов'язання. Таким же чином відповідач не буде нести відповідальність за порушення інших своїх зобов'язань за договором, оскільки такої відповідальності в ОСОБА_3 просто не передбачено. На відміну від порушення зобов'язань з боку позивача, оскільки за порушення кожного з семи пунктів Статті 5 ОСОБА_3 Додатком №2 передбачена відповідальність позивача. Стаття 14 Додатку №2 до ОСОБА_3 містить 10 пунктів у випадку настання яких до позивача будуть застосовані санкції, передбачені цими пунктами, а відповідальність відповідача передбачена тільки одним пунктом. Саме з аналізу відповідальності за невиконання зобов'язань сторонами випливає істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу, який передбачений ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, умови ОСОБА_3, які визначають відповідальність сторін, також є несправедливими виходячи з принципів, передбачених ч.2 ст. 18 вищевказаного закону та ч.3 ст.509 ЦК України, оскільки порушують принцип добросовісності та саме ці умови договору завдають шкоди охоронюваним законом правам та інтересам споживача. Відповідач стверджує, що економічне дослідження проводилося не рамках цивільної справи, тому його не можна брати до уваги. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 ст. цієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншим учасниками справи. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом поданням позовної заяви. Тобто, процесуальне законодавство чітко вказує на те, що докази можуть і повинні бути подані позивачем до розгляду справи по суті, разом із позовною заявою. Тому, посилання відповідача про те, що висновок експертної економічного дослідження є неналежним доказом являються безпідставним та не відповідають нормам чинного законодавства. Згідно з висновком експерта №059/17 від 29.03.2017 року за результатами проведення експертного економічного дослідження встановлено, що за період з 27.10.2011 року по 15.03.2017 року позивачем сплачено коштів на загальну сум 165563,79 грн. За результатами досліджень первинних документів (квитанцій) та згідно умов ОСОБА_3 № 371794 від 27.10.2011 року та додатків до неї, станом на 06.06.2016 року сплачено коштів 143066, 40 грн., в тому числі: 3309,12 грн. - вступний внесок, 3271,68 грн. - плата за послуги, пов'язана із видачею автомобіля, 89087,21 грн. - в рахунок внесення в оплату вартості авто, 33642,72 грн. - в рахунок оплати послуг- + ПДВ, 1011 0,92 грн. - страхування автомобіля, 3644,75 грн. - страхування авто. Виходячи із вищевикладеного, залишок вартості Автомобіля станом н 06.06.2016 року складав 2832,79 гривень ( 91920,00 Поточна ціна Автомобіля - 89087,21 ( сума сплачена в вартість автомобіля). Згідно вищевказаного висновку експерта залишок вартості автомобіля, який станом на 06.06.2016 року складав 2932,79 гривень, станом на 15.03.2017 року виплачено з переплатою. Відповідач у своїх запереченнях на позов вказує, що позивач невірно протрактував п.7.2. ст.7 Додатку №2 ОСОБА_3, і відповідач після придбання автомобіля мав право змінювати розмір щомісячних внесків в залежності від зміни Поточної ціни автомобіля. Однак, цей пункт ОСОБА_3 не можна трактувати двояко, оскільки у ньому чітко написано, що «в подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні Повні внески відповідно до Поточної ціни Автомобіля, вказаного в Додатку №1 до ОСОБА_3». Тобто, цим пунктом безапеляційно та чітко зазначається, що після отримання Автомобіля Учасником повинні сплачуватися Повні внески відповідно до Поточної ціни автомобіля вказаної в Додатку №1, а саме: відповідно до суми 91 920,00 грн. Твердження відповідача про те, що ціну змінює Постачальник автомобіля, а ТОВ «АВТО ПРОСТО» лише використовує таку ціну для розрахунку щомісячних платежів, хоч і мають місце бути, однак, згідно ОСОБА_3 вони використовуються в тому випадку, коли Учасник ще не отримав автомобіль у володіння, у всіх інших випадках мають використовуватися правила нарахування внесків визначені в п.7.2. ст.7 Додатку №2 ОСОБА_3. Тому, твердження відповідача не відповідають умовам ним же запропонованої ОСОБА_3. В Ухвалі ВССУ від 15.02.2017 року (Справа № 195/202/16-ц під час якої розглядався аналогічний спір між клієнтом та ТОВ «АВТО ПРОСТО») зазначено, що відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому, в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми». Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації, компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми, відсутність продажу або споживання товару. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року № 6-40цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. В даному випадку діяльність ТОВ «АВТО ПРОСТО» підпадає під всі ознаки «пірамідальної схеми», визначеної в Ухвалі ВССУ 15.02.2017 року, що підтверджується самою суттю правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем. Оскільки, позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, а Відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів учасників групи, залучених до умов діяльності системи АвтоТАК.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, врахувавши заперечення відповідача, відзив позивача на заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Такого висновку суд дійшов з наступного.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його насідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Пунктами 5 та 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими, зокрема, є умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір зі споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається.

Аналізуючи норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» було укладено ОСОБА_3 № 371794 (а.с.8).

Згідно статті 1 вказаної ОСОБА_3, предметом цієї ОСОБА_3 є надання Учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання Автомобіля. ОСОБА_3 укладається шляхом підписання Сторонами ОСОБА_3, Додатку №1 та Додатку № 2, які є невід'ємними частинами ОСОБА_3.

Відповідно до Додатку № 1 до ОСОБА_3, сторони дійшли згоди, щодо надання автомобіля Шевроле АВЕО за ціною 91920,00 грн., з графіком внесків 120 платежів, зі сплатою послуги, пов'язаної зі вступом до Системи у розмірі 3,00%, а саме 3309,12 грн., щомісячного цілого чистого внеску 0,8333%, щомісячного внеску в оплату послуг 0,5%, щомісячного внеску в оплату страхового платежу 0,055%, оплатою за послуги, пов'язані з видачею Автомобіля за Системою 3,00%. Також в даному Додатку було зазначено, що Постачальником є підприємство, з яким ОСОБА_8 укладено договір на постачання Автомобіля (а.с.9).

Пунктом 2.1 статті 2 Додатку № 2 до ОСОБА_3 визначено, що поточна ціна Автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_8 Постачальником (а.с.10-12).

З огляду на вищезазначену ОСОБА_3, Додаток № 3 до неї (а.с.13) та Договір купівлі-продажу від 23.07.2012 року (а.с.15-17), ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання сплатити ціну отриманого автомобіля ЗАЗ FORZA в сумі 90620,00 грн.

Відповідно до ст. 6 ОСОБА_3 № 371794 учасник системи уповноважує та доручає ОСОБА_8 укласти від його імені договір страхування життя та договір страхування Автомобіля.

Відповідно до Додатку № 2 до ОСОБА_3 № 371794 поточна ціна Автомобіля - ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3.

Згідно з п. 11.1 Додатку № 2 до ОСОБА_3 № 371794, з метою забезпечення безперервного функціонування системи АвтоТак, ОСОБА_8 укладає від імені Учасника договір страхування, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з життям Учасника. На страхування не приймаються та не сплачують відповідні внески особи, віком старше 55 років; особи, що страждають на тяжкі нервові захворювання, або психічно хворі; інваліди 1-3 груп, інваліди дитинства, особи, визнані у встановленому законом порядку недієздатними.

Відповідно до п. 11.2, 11.3 Додатку № 2 до ОСОБА_3 № 371794 учасник погоджується, що вигодо набувачем за договором страхування є ОСОБА_8. Страхова сума встановлюється у розмірі заборгованості Учасника за ОСОБА_3 і включає всі несплачені Чисті внески та Внески в оплату послуг, а також Плату за Право на отримання Автомобіля, в разі, якщо Учасник ще не отримав Автомобіль.

Таким чином, укладена між сторонами ОСОБА_3 складається з основного тексту ОСОБА_3, Додатку № 1 (анкети учасника), Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК). Всі додатки підписані сторонами і є невід'ємними частинами ОСОБА_3. ОСОБА_3 та Додаток № 2 до неї містять описання послуг, що надаються ТОВ «Авто Просто». Описання послуг проведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов ОСОБА_3.

Судом встановлено, що умови надання позивачеві послуг на підставі ОСОБА_3 та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в ОСОБА_3 та Додатках до неї. У зв'язку із вказаними обставинами суд вважає, що позивач ОСОБА_1 мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання.

ОСОБА_3 між сторонами укладена відповідно до норм і положень цивільного законодавства, зокрема ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні ОСОБА_3, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно ст. 10 ОСОБА_3 № 371794 підписання цієї ОСОБА_3 та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та годи Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом ОСОБА_3 та Додатків до неї. Якщо Учасник системи одружений, цим він заявляє, що має згоду іншого з подружжя на укладення цієї ОСОБА_3. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_8, уважно прочитав та зрозумів ОСОБА_3 та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом.

Таким чином є цілком очевидним, що умови ОСОБА_3 були зрозумілі позивачу ОСОБА_1, він вважав їх вигідними та справедливими по відношенню до себе.

Посилання ОСОБА_1 на протилежність визначень Ціни автомобіля в Додатку № 1 та Додатку № 2 до ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Так, відповідно до розділу І Правил функціонування системи придбання в групах АвтоТак Поточна ціна автомобіля - це ціна Автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3.

Плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи: одноразовий платіж, розмір якого складає зазначений в Додатку № 1 відсоток від поточної ціни автомобіля, вказаної в цьому Додатку і який підлягає сплаті учасником при її укладенні.

Згідно п. 2.1. Статті 2 Розділу 2 Додатку № 2 до ОСОБА_3 Поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених ОСОБА_3, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_8 постачальником.

Таким чином, посилання позивача на відмінність визначень Ціни автомобіля в Додатку № 1 та Додатку № 2 до ОСОБА_3 не відповідають дійсності. Так, виходячи з умов укладеної між сторонами у справі угоди, спірне положення угоди щодо визначення поточної ціни не містить несправедливих умов, адже поточна ціна автомобіля, встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів. Посилання позивача, що відповідачем незаконно розраховуються всі щомісячні платежі із вартості ціни базового автомобіля, спростовуються умовами угоди.

Безпідставними є і посилання позивача на те, що умови угоди є несправедливими та нібито існує істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обовязків, то позивачу необхідно було зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обовязки сторін. Крім того, така нерівність повинна бути істотною та на шкоду позивача.

ОСОБА_8, зобовязання відповідача, визначені в ст. 3 ОСОБА_3, складаються з 12 пунктів, натомість зобовязання позивача, визначені в ст. 5 ОСОБА_3, складають 7 пунктів. Таким чином, посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обовязків позивача і відповідача, та ще й на користь відповідача, не відповідає дійсності.

Отже, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1Б, отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже за кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в силу ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Керуючись ст. ст. 509, 526, 599, 627 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 133, 212, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Вінницької області в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.І. Бондаренко