Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 409/409/16-ц

провадження № 61-14643св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на рішення Апеляційного суду Луганської області від 05 липня 2017 року у складі колегії суддів: Яреська А. В., Дронської І. О., Карташова О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за договором про фінансовий лізинг.

Позовну заяву мотивовано тим, що 13 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велен» (далі - ТОВ «Велен») укладено договір про фінансовий лізинг № 00009243, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у користування ТОВ «Велен» транспортний засіб типу VW CC 2.0 TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1, вартістю 45 302,99 доларів США, що еквівалентно 375 561 грн 79 коп.

Згідно з пунктами 6.1, 6.5 вказаного договору ТОВ «Велен» зобов'язалось сплачувати ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів до 15 числа кожного місяця починаючи з 15 грудня 2013 року по 15 листопада 2018 року.

Договір про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року було забезпечено порукою та встановлено, що поручитель ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність за виконання ТОВ «Велен» зобов'язань перед ТОВ «Порше Лізинг Україна».

ТОВ «Велен» належним чином не виконувало умови договору про фінансовий лізингу та не здійснювало відповідні платежі у період з серпня 2014 року по серпень 2015 року, що у сукупності становить 220 001 грн 90 коп.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» неодноразово направляло нагадування про усунення порушень умов договору про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року. 04 серпня 2015 року разом із нагадуванням про усунення порушень ТОВ «Велен» було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про припинення об'єкта лізингу.

24 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 1718, за яким зобов'язано ТОВ «Велен» повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб типу VW CC 2.0 TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 07 грудня 2015 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 24 листопада 2015 року № 1718 відкрито виконавче провадження.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» (далі - ТОВ «ЮК «Тріпл Сі») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичної фірми «Вернер» (далі - ТОВ «ЮФ «Вернер») для надання правової допомоги при стягненні заборгованості за договором про фінансовий лізинг та представництва інтересів позивача у суді.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» завдано збитки у зв'язку з правовим супроводом повернення боргу за договором про фінансовий лізинг у розмірі 10 200 грн 00 коп.

Оскільки об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW CC 2.0 TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_2, не було повернуто ТОВ «Порше Лізинг Україна», йому має бути відшкодована упущена вигода, яка полягає у щомісячних платежах за фактичний час користування об'єктом лізингу за період з вересня 2015 року по січень 2016 року у розмірі 104 490 грн 29 коп.

Крім того, у зв'язку із неповерненням об'єкта лізингу на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягають стягненню проценти і комісія за лізинговими платежами за користування транспортним засобом за період з вересня 2015 року по грудень 2018 року у розмірі 293 966 грн 22 коп.

Отже, неналежним виконанням умов договору про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» завдано збитків на суму 408 656 грн 51 коп.

У зв'язку із неналежним виконанням пункту 8.2.2. договору про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягають стягненню штрафні санкції у розмірі 15 343 грн 78 коп.; пеня - 10 871 грн 44 коп.; 3 % річних у розмірі 5 738 грн 47 коп. та інфляційні втрати у розмірі 60 922 грн 73 коп.

Оскільки ОСОБА_1 є поручителем ТОВ «Велен» за належне виконання останнім умов договору фінансового лізингу, то з неї підлягає стягненню заборгованість, яка складається з основної заборгованості, збитків, штрафу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат на загальну суму 721 534 грн 83 коп.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 лютого 2017 року у складі судді Третяка О. Г. позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» за договором про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року № 00009243 заборгованості у розмірі 721 534 грн 83 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Велен» належним чином не виконувало умови договору про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 721 534 грн 83 коп., яка складається із основної заборгованості за договором у розмірі 220 091 грн 91коп., збитків - 408 656 грн 51 коп., штрафу - 15 343 грн 78 коп., пені - 10 871 грн 44 коп., 3 % річних - 5 738 грн 47 коп. та інфляційних втрат у розмірі 60 922 грн 73 коп., що підлягає стягненню з ОСОБА_1 як поручителя ТОВ «Велен».

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 05 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 лютого 2017 року скасовано в частині визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з поручителя, та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість у розмірі 11 268 грн 33 коп., 3 % річних -145 грн 41 коп., пеню - 484 грн 69 коп. та судові витрати - 178 грн 48 коп., а усього стягнуто 12 076 грн. У іншій частині заявлених вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що лист із позовною заявою, направленою на адресу суду, ТОВ «Порше Лізинг Україна» здало на пошту 09 лютого 2016 року; позивачем заявлено позовні вимоги поза межами шестимісячного строку, у межах якого позивач має право задовольнити заявлені ним до поручителя вимоги. При обчисленні заборгованості, яка підлягає стягненню з поручителя, суд виходив із того, що такі вимоги підлягають задоволенню, починаючи з серпня 2015 року, у розмірі 454,79 доларів США, що еквівалентно 11 268 грн 33 коп., 3 % річних у розмірі 145 грн 41 коп. та пені - 484 грн 69 коп. Компенсація витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки такі витрати не є обов'язковими витратами, не мають правових ознак збитків та вони не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про фінансовий лізинг. Крім того, вирішуючи спір у частині стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 178 грн 48 коп., суд апеляційної інстанції зазначив про те, що такі витрати підлягають стягненню у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» у касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникають на підставі договору поруки, в частині строку, з якого у кредитора виникає право на пред'явлення вимог до поручителя, та строку дії поруки.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги. Судом апеляційної інстанції при розгляді цієї цивільної справи належним чином досліджено наявні в матеріалах справи докази, правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим правомірно ухвалено законне судове рішення. Доводи касаційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ТОВ «Велен» укладено договір про фінансовий лізинг № 00009243, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» передало у користування ТОВ «Велен» транспортний засіб типу VW CC 2.0 TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1, вартістю 45 302,99 доларів США, що еквівалентно 375 561 грн 79 коп., із виплатою лізингових платежів до 15 числа кожного місяця починаючи з 15 грудня 2013 року по 15 листопада 2018 року.

Договір про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року було забезпечено порукою та встановлено, що поручитель ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність за виконання ТОВ «Велен» зобов'язань перед ТОВ «Порше Лізинг Україна».

ТОВ «Велен» належним чином не виконувало умови договору про фінансовий лізинг та не здійснювало відповідні платежі у період з серпня 2014 року по серпень 2015 року, що у сукупності становить 220 001 грн 90 коп.

ТОВ «Порше Лізинг Україна» неодноразово направляло нагадування про усунення порушень умов договору про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року. Разом із нагадуванням про усунення порушень ТОВ «Велен» від 04 серпня 2015 року було направлено вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про припинення об'єкта лізингу.

24 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 1718, за яким зобов'язано ТОВ «Велен» повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб типу VW CC 2.0 TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_1.

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 від 07 грудня 2015 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 24 листопада 2015 року № 1718 відкрито виконавче провадження.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 14 червня 2016 року стягнуто з ТОВ «Велен» на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за лізинговими платежами за договором про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року у розмірі 109 054 грн 92 коп., пеню - 5 391 грн, інфляційні втрати - 27 183 грн 11 коп., 3 % річних - 2 872 грн 96 коп., штраф - 326 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 2 171 грн 69 коп.

У рішенні Господарського суду Луганської області від 14 червня 2016 року встановлено, що 11 вересня 2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» направило ТОВ «Велен» вимогу від 04 серпня 2015 року про сплату заборгованості за договором про фінансовий лізинг, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про припинення дії договору. Вказана вимога була направлена ТОВ «Велен» кур'єрською службою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Експрес Мото Україна» за юридичною адресою ТОВ «Велен». Листом від 26 жовтня 2015 року за № 356 кур'єрська служба повідомила ТОВ «Порше Лізинг Україна» про неможливість доставки вказаної вимоги у зв'язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Пунктом 20.5. договору про фінансовий лізинг передбачено, що всі повідомлення сторони відправляють за адресою, вказаною у контакті у письмовій формі особисто, кур'єром або поштою. При цьому факт відправлення буде вважатися підтвердженим у випадку наявності підпису адресата на копії повідомлення, квитанції про сплату відправлення або опису вкладеного з відповідною відміткою поштового відділення або кур'єрської служби.

Пунктом 12.13. договору про фінансовий лізинг визначено, що у випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12., контракт вважається розірваним на 10-й робочий день з дня направлення письмового повідомлення на адресу відповідача.

Господарський суд Луганської області у своєму рішенні від 14 червня 2016 року зазначав про те, що договір про фінансовий лізинг від 13 грудня 2013 року за № 00009243 розірвано в односторонньому порядку 25 вересня 2015 року.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14?145цс18).

Апеляційний суд, вирішуючи спір, врахувавши вищевикладене, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягали застосуванню, дійшов правомірного висновку про те, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року. Умовами договору про фінансовий лізинг передбачено, що погашення заборгованості має відбуватись шляхом внесення періодичних платежів. Оскільки з позовом до поручителя ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулось 09 лютого 2016 року, то з урахуванням частини четвертої статті 559 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню за серпень 2015 року, на підставі чого суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив позов у цій частині.

Крім того, судом апеляційної інстанції зроблено правильний правовий висновок про те, що позовні вимоги ТОВ «Порше Лізинг Україна» в частині відшкодування збитків, які полягають у витратах на правову допомогу, не є збитками, завданими у зв'язку із неналежним виконанням умов договору фінансового лізингу, а тому судом обґрунтовано відмовлено у позові в цій частині.

Згідно із статтею 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, висновків суду не спростовують, є необґрунтованими та не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Луганської області від 05 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк