Справа № 357/667/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку спрощеного провадження)

24 вересня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

учасники справи:

позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року до суду надійшов позов, в якому публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» просило: стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року в розмірі 20 088,17 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між ним та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № б/н від 04.12.2012 року, який належним чином не виконується, внаслідок чого утворилась заборгованість, що складається із: заборгованості за кредитом 456,37 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 14 995,03 грн., заборгованості за пенею та комісією 3 204 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 932,77 грн. штраф (процентна складова). Ним подані всі необхідні докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобовязань, а саме: копію кредитного договору; розрахунок заборгованості; копію паспорту відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою. Підписання відповідачем анкети-заяви є свідченням того, що він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифами Банку. Із виписки, яка має статус первинного документу, вбачається, що ОСОБА_2 знімав кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами, тому йому були добре відомі тарифи, а також умови та правила. Позовна давність за вимогами про стягнення коштів ним не пропущена, оскільки відповідно до п. 1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку строк позовної давності становить 50 років, тоді як позов поданий ним 09.01.2018 року.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Свої заперечення обґрунтовував тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності в нього боргу перед банком, а надані до суду докази не можуть підтверджувати наявність у нього боргу перед банком, так як вони не являються первинними документами, які можуть підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Анкета-заява, що міститься в матеріалах справи, є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обовязковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи та свідчить про відсутність договору між сторонами. Також, в ній відсутні будь-які суми кредитування, умови, які є істотними для кредитного зобовязання, не зазначено будь-які суми грошових коштів, про які зазначає банк у позові, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми та про повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів банком та строк повернення ним цих коштів, відсутні будь-які посилання на картку, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання ним цієї картки; не містить будь-якого пункту, який мав свідчити та доказувати, що він надав свою письмову згоду та особисто підписав «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою». В свою чергу, розрахунок заборгованості клієнта станом на 30.11.2017 року не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме картці і по якому саме рахунку він складений та містить неточності, а саме банк вказує на те, що кредит був отриманий 04.12.2012 року, а розрахунок заборгованості розпочинається з 21.08.2013 року, розходження складає девять місяців та свідчить про те, що вказана інформаціє є недостовірною. Окрім цього, в матеріалах справах справи немає жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що відповідач отримував якусь картку або йому відкривався банківський рахунок.

21.02.2018 року у справі відкрите провадження.

По справі неодноразово проводилися судові засідання, оскільки представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, суд проводив їх без його участі.

08.05.2018 року судове засідання відкладене за клопотанням відповідача в звязку із необхідністю ознайомитись з відповіддю на відзив.

31.05.2018 року судове засідання відкладене в звязку із необхідністю надіслання копій поданих в судовому засіданні позивачу.

23.07.2018 року суд заслухав вступне слово відповідача, після чого суд дослідив матеріали справи та оголосив по справі перерву, в звязку із розглядом іншої справи.

24.09.2018 року суд заслухав додаткові пояснення відповідача та видалився до нарадчої кімнати.

В ході розгляду справи, із наявних в матеріалах справи доказів суд встановив наступне.

04.12.2012 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно виписки по рахунку по карті № 881948 (а. с. 61-65) виданої на імя ОСОБА_2 за період з 01.01.1999 року по 11.04.2018 року відповідач отримав грошові кошти: 24.09.2013 року 80 грн., 26.09.2013 року 100 грн., 30.09.2013 року 150 грн., 03.10.2013 року 150 грн., 11.10.2013 року 60 грн., 12.05.2014 року 200 грн., 14.05.2014 року 50 грн., 21.06.2014 року 50 грн., 29.08.2014 року 50 грн., 16.10.2014 року 50 грн. В свою чергу, в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем сплачено: 21.08.2013 року 89,80 грн., 24.10.2013 року 50 грн., 12.12.2013 року 100 грн., 14.01.2014 року 50 грн., 14.02.2014 року 50 грн., 11.03.2014 року 50 грн., 12.04.2014 року 50 грн., 06.06.2014 року 100 грн., 15.08.2014 року 100 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 207 ЦК України кредитний договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах та підписаний його стороною (сторонами).

При цьому, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2012 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Звертаючись до суду позовом, позивач обґрунтував свої позовні вимоги, зокрема, тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В свою чергу відповідач заперечував вказане, оскільки в Умовах та правилах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифах Банку» відсутній його підпис.

Оцінюючи дані доводи, суд зазначає про те, що доводи позивача не можуть бути взяті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору.

Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою, «Тарифи Банку» не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови, Правила користування платіжною карткою, «Тарифи Банку» є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і саме ці Умови, Правила користування платіжною карткою, «Тарифи Банку» мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів та строку виконання зобовязання.

Разом з тим, анкета-заява підписана відповідачем. Попри це, останній заперечував факт отримання ним кредитних коштів.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Із вказаного вбачається, що виписка з карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом наявності заборгованості у відповідача перед банком, а йог посилання, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, що підтверджують факт отримання ним коштів, не заслуговують на увагу.

Згідно виписки по рахунку по карті № 881948 (а. с. 61-65) виданої на імя ОСОБА_2 за період з 01.01.1999 року по 11.04.2018 року відповідач отримав грошові кошти: 24.09.2013 року 80 грн., 26.09.2013 року 100 грн., 30.09.2013 року 150 грн., 03.10.2013 року 150 грн., 11.10.2013 року 60 грн., 12.05.2014 року 200 грн., 14.05.2014 року 50 грн., 21.06.2014 року 50 грн., 29.08.2014 року 50 грн., 16.10.2014 року 50 грн. В свою чергу, в рахунок погашення заборгованості за кредитом відповідачем сплачено: 21.08.2013 року 89,80 грн., 24.10.2013 року 50 грн., 12.12.2013 року 100 грн., 14.01.2014 року 50 грн., 14.02.2014 року 50 грн., 11.03.2014 року 50 грн., 12.04.2014 року 50 грн., 06.06.2014 року 100 грн., 15.08.2014 року 100 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Оскільки відповідач у період з 24.09.2013 року по 30.11.2012 року фактично користувався наданими позивачем кредитними коштами, а умовами договору не встановлено розмір процентів за користування ними, то їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, за наступною формулою з урахуванням наявної заборгованості по тілу кредиту, сплачених сум на його погашення, з вирахуванням сум зарахованих в якості сплати по відсоткам та тілом кредиту, згідно наданої суду виписки.

(Сума боргу)*(Ставка %)/100%/365 днів*(Кількість днів)=(Сума)

За період з 26.09.2013 року по 29.09.2013 року (90,20) * (6,5 %) / 100 % /365 * (4) = 0,6 грн.

За період з 30.09.2013 року по 02.10.2013 року (240,20) * (6,5 %) / 100 % /365 * (3) = 0,13 грн.

За період з 03.10.2013 року по 10.10.2013 року (390,20) * (6,5 %) / 100 % /365 * (13) = 0,56 грн.

За період з 11.10.2013 року по 23.10.2013 року (450,20) * (6,5 %) / 100 % /365 * (13) = 1,04 грн.

За період з 24.10.2013 року по 11.12.2013 року (401,99) * (6,5 %) / 100 % /365 * (49) = 3,51 грн.

За період з 12.12.2013 року по 13.01.2014 року (304,49) * (6,5 %) / 100 % /365 * (33) = 1,79 грн.

За період з 14.01.2014 року по 13.02.2014 року (256,28) * (6,5 %) / 100 % /365 * (31) = 1,41 грн.

За період з 14.02.2014 року по 10.03.2014 року (207,69) * (6,5 %) / 100 % /365 * (25) = 0,92 грн.

За період з 11.03.2014 року по 14.04.2014 року (158,51) * (6,5 %) / 100 % /365 * (35) = 0,98 грн.

За період з 15.04.2014 року по 11.05.2014 року (158,51) * (9,5 %) / 100 % /365 * (27) = 1,11 грн.

За період з 12.05.2014 року по 13.05.2014 року (358,51) * (9,5 %) / 100 % /365 * (2) = 0,09 грн.

За період з 14.05.2014 року по 05.06.2014 року (408,51) * (9,5 %) / 100 % /365 * (23) = 2,44 грн.

За період з 06.06.2014 року по 20.06.2014 року (314,04) * (9,5 %) / 100 % /365 * (15) = 1,23 грн.

За період з 21.06.2014 року по 16.07.2014 року (364,04) * (9,5 %) / 100 % /365 * (26) = 2,46 грн.

За період з 17.07.2014 року по 28.08.2014 року (364,04) * (9,5 %) / 100 % /365 * (43) = 5,36 грн.

За період з 29.08.2014 року по 15.10.2014 року (421,68) * (12,5 %) / 100 % /365 * (48) = 6,92 грн.

За період з 16.10.2014 року по 12.11.2014 року (478,78) * (12,5 %) / 100 % /365 * (28) = 4,58 грн.

За період з 13.11.2014 року по 25.12.2014 року (478,78) * (14 %) / 100 % /365 * (43) = 7,88 грн.

За період з 26.12.2014 року по 05.02.2015 року (478,78) * (14 %) / 100 % /365 * (43) = 7,88 грн.

За період з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року (478,78) * (19,5 %) / 100 % /365 * (26) = 6,64 грн.

За період з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року (478,78) * (30 %) / 100 % /365 * (177) = 69,54 грн.

За період з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року (478,78) * (27 %) / 100 % /365 * (28) = 9,90 грн.

За період з 25.09.2015 року по 21.04.2016 року (478,78) * (22 %) / 100 % /365 * (210) = 60,34 грн.

За період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року (478,78) * (19 %) / 100 % /365 * (35) = 8,68 грн.

За період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року (478,78) * (18 %) / 100 % /365 * (28) = 6,58 грн.

За період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року (478,78) * (16,5 %) / 100 % /365 * (35) = 7,54 грн.

За період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року (478,78) * (15,5 %) / 100 % /365 * (49) = 9,92 грн.

За період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року (478,78) * (15 %) / 100 % /365 * (42) = 8,23 грн.

За період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року (478,78) * (14 %) / 100 % /365 * (168) = 30,80 грн.

За період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року (478,78) * (13 %) / 100 % /365 * (42) = 7,15 грн.

За період з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року (478,78) * (12,5 %) / 100 % /365 * (154) = 25,21 грн.

За період з 27.10.2017 року по 30.11.2017 року (478,78) * (13.5 %) / 100 % /365 * (35) = 6,19 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача, з урахуванням сплачених ним сум становить: за тілом кредиту - 472,42 грн. та відсотками за період з 26.09.2013 року по 30.11.2017 року - 370,19 грн.

У зв'язку з наведеним, відповідач повинен був сплатити на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 472,42 грн. та відсотками за період з 26.09.2013 року по 30.11.2017 року становить 370,19 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України невиконання або виконання зобовязання з порушенням умов визначених його змістом є порушенням зобовязання

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобовязання особа може звернутися до суду за його захистом.

Строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу це позовна давність (ст. 256 ЦК України)

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

При розгляді справи судом відповідач, заперечуючи проти позову, просив застосувати строк позовної давності.

Із наданої банком виписки заборгованості за договором б/н від 04.12.2012 року, вбачається, що заборгованість відповідача за тілом кредиту, яку просить стягнути банк була нарахована ще 12.11.2014 року.

Заборгованість за відсотками, на яку банк має право в сумі 370,19 грн. нарахована за період з 26.09.2013 року по 30.11.2017 року.

Однак, банк звернувся з позовом 09.01.2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Отже, в частині стягнення тіла кредиту та процентів за ним за період з 26.09,2013 року по 09.01.2015 року позов не підлягає до задоволення.

В свою чергу, нарахування відсотків за період з 09.01.2015 року по 30.11.2017 року в розмірі 261,86 грн. ґрунтуються на вимогах закону, тому в цій частині позов слід задовольнити.

В свою чергу, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн., позов задоволений частково на суму, яка становить 1,3 % від заявлених вимог, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до суми задоволених вимог в розмірі 22,90 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», кв. 4, м. Біла Церква, інд. 09104 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄРДПОУ 14360570, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1 «д», м. Київ, інд. 01001 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року в розмірі 261,86 грн., що складається із: заборгованості по процентам за користування кредитом 261,86 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», кв. 4, м. Біла Церква, інд. 09104 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄРДПОУ 14360570, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, буд. 1 «д», м. Київ, інд. 01001 сплачений судовий збір в розмірі 22,90 грн.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 28.09.2018 року.

СуддяОСОБА_3