АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/412/18 Номер провадження 22-ц/786/2074/18Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Гальонкіна С.А., Обідіної О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Стрюк Л.І. в м. Полтаві, із складанням повного тексту судового рішення 10 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом. Зазначав, що між Банком та ОСОБА_2 19 червня 2007 року укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням договору утворилась заборгованість у розмірі 110084,96 грн., що складається з 7984,03 грн. - заборгованості за кредитом, 92791,68 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом, 3590,92 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5218,33 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2007 року у розмірі 17509,72 грн., судовий збір у розмірі 280,33 грн., всього - 17790,05 грн.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, зазначаючи, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про переривання строку позовної давності, оскільки, в матеріалах справи відсутні квитанції, касові ордери та інше підтвердження здійснення платежів у спірних відносинах. Просить рішення в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів у розмірі у розмірі 17509,72 грн., судовий збір у розмірі 280,33 грн., всього - 17790,05 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін та стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 250 грн., базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору 1,9% на місяць із розрахунку 360 днів у році (22,80% на рік), що підтверджується заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, витягом з Умов та правил надання банківських послуг.

Позичальнику були видані кредитні картки за НОМЕР_1 строком дії до червня 2015 року та за № НОМЕР_2 терміном дії до жовтня 2017 року. Тобто, між сторонами відбулася пролонгація договору шляхом перевипуску карти з новим строком дії.

З розрахунку позивача вбачається, що станом на 31 березня 2018 року заборгованість за кредитним договором складає 110084,96 грн., з яких 7984,03 грн. - заборгованість за кредитом, 92791,68 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3590,92 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 5218,33 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт укладення кредитного договору між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним, тому позов у частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 7984,03 грн. підлягає задоволенню, однак, враховуючи, що термін дії картки №632923 встановлено до жовтня 2017 року, відповідно проценти за користування кредитом підлягають стягненню до 31.10.2017 року включно у сумі 5934,77 грн., виходячи із облікової ставки 22,8%. Крім того, суд зазначив, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне й те саме порушення, а тому прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, оскільки, пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та в установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Як вбачається із наданих банком розрахунків, позичальник порушив умови договору, допустивши прострочення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим у позивача виникло право на стягнення існуючої заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, з ОСОБА_2 підлягає стягненню 7984,03 грн. заборгованості за кредитом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, з 01.01.2013 року збільшувалася облікова ставка, про що не був повідомлений боржник.

Тому, районний суд здійснив перерахунок нарахованих банком процентів за користування кредитом після 01.01.2013 року до терміну дії картки 10/2017 року за обліковою ставкою 22,80% - що становить 5934,77 грн.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки а не закінченням строку дії договору.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України).

Так, відповідач отримав кредитну картку з кінцевим строком її дії до 31 жовтня 2017 року включно ( а.с.37,88).

Отже, позивачем не пропущено строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, так як банк до суду з даним позовом звернувся 18 лютого 2018 року, тобто в межах трьохрічного строку з часу закінчення дії кредитного договору.

Крім того, щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Інші доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 п.1 ч.1 ,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ С.А. Гальонкін

/підпис/ О.І. Обідіна

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна