справа № 371/465/17-ц головуючий у суді І інстанції - Капшук Л.О.
провадження № 22-ц/824/2432/2018 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Ткаченка І.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року у справі за позовом Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Київській області Юзика Олександра Миколайовича, ОСОБА_4, третя особа - Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування наказу про затвердження документації із землеустрою, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» звернувся до суду з позовом та просив поновити строк звернення до суду; визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016455 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, індексний номер 19953269, видане Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції 03 квітня 2014 року ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 5215512.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що РЛП «Трахтемирів» набув статусу об'єкта природно-заповідного фонду місцевого значення. У межах Київської області РЛП «Трахтемирів» розміщується на території, що розташована на землях Малобукринської та Грушівської сільських рад Миронівського району та займає площу 5148,7 га. РЛП «Трахтемирів» охороняється як національне надбання і є складовою частиною системи природних територій та об'єктів, що перебувають під особливою охороною та включений до ключового елементу Дніпровського коридору Екологічної мережі України. Відповідно до «Проекту створення РЛП «Трахтемирів» та даних Державного кадастру територій та об'єктів природно-заповідного фонду України станом на 01 січня 2013 року земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходиться на території РЛП «Трахтемирів». 01 квітня 2014 року на ім'я ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 на території Малобукринської сільської ради Миронівського району з індексним номером 5215512 загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Введення особистого селянського господарства на землях природно-заповідного фонду суперечитиме статусу і завданням РЛП, оскільки може перешкоджати збереженню РЛП в природному стані як унікального комплексу і об'єктів. Відведення земельної ділянки у власність чи користування повинно проводитись у чіткій відповідності із процедурою, визначеною ЗК України та іншими законами і підзаконними актами. Згідно листа Департаменту екології та природних ресурсів Київської ОДА від 02 лютого 2015 року формування земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 на території РЛП проведено з порушенням ст. 186 ч. 1 п. 3 ЗК України, оскільки проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території об'єкта ПЗФ, підлягають погодженню з органом виконавчої влади у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, а такого погодження відповідачу не було надано. До компетенції Департаменту екології та природних ресурсів при КОДА у сфері земельних ресурсів належить погодження в межах повноважень проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки копію наказу він отримав лише 09 березня 2017 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року позов Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016455 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, індексний номер 19953269, видане Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції 03 квітня 2014 року ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 5215512. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Головнеуправління Держгеокадастру у Київській області просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що за інформацією відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області, вказаною у викопіюванні з кадастрової карти (плану) інформація про земельну ділянку, щодо якої прийнято наказ, відсутні дані що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні чи власності. На підставі наданих матеріалів за відсутності власників та землекористувачів Головним управлінням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Розроблений проект землеустрою був погоджений висновком відділу Держземагенства у Миронівському районі. Наказ про передачу земельних ділянок у власність є ненормативним актом, який вичерпує свою дію внаслідок виконання. Скасування таких актів не породжує наслідків для власників земельних ділянок. Встановлення меж земельної ділянки РЛП «Трахтемирів» та Національного природного парку «Трахтемирівський» не обліковується. Земельна ділянка відводилася ОСОБА_4 із земель державної власності сільськогосподарського призначення, а, відтак, документація із землеустрою не потребувала погодження.

Від Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що апеляційна скарга порушує як норми матеріального, так і норми процесуального права. Апеляційна скарга не була направлена відповідачу ОСОБА_4 через те, що апелянту не було відоме місце проживання, однак, це є не право, а обов'язок останнього. Головне управління Держгеокадастру у Київській області намагається за кошти державного бюджету держави України без згоди останнього повернути знов земельну ділянку до приватної форми власності без проекту відводу земельної ділянки. Доводи апеляційної скарги щодо надання відділом Держгеокадастру інформації, на підставі якої сформовано та передано до приватної власності земельну ділянку, не відповідають дійсності.

У листі Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації вказував на те, що з моменту його утворення він не погоджував будь-які проекти відводу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Малобукринської сільської ради Миронівського району, у тому числі, відносно тієї, яка була передана у власність ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» згідно рішення Київської обласної ради № 168-10-ХХІІІ від 17 лютого 2000 року та рішення Черкаської обласної ради № 14-4 від 26 лютого 2000 року «Про організацію регіонального парку «Трахтемирів» був організований та набув статусу об'єкта природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно даних обліку територій та об'єктів природно-заповідного фонду України Регіональний ландшафтний парк «Трахтемирів» в Київській області розташований та знаходиться в межах Малобукринської та Грушевської сільських рад Миронівського району та займає площу 5148,7 га.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Київської обласної ради двадцять третього скликання № 168-10-ХХІІІ від 17 лютого 2000 року, даними листа Департаменту заповідної справи Міністерства екології та природних ресурсів України № 143/09/04-14 від 12 лютого 2014 року(а.с.18, 177, Т.1).

08 жовтня 1999 року директором Наукового центру досліджень з проблем заповідної справи затверджено «Проект створення регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів» (а.с.17, Т.1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27 січня 2014 року № КИ/:01:004/00014817 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с.121, Т.1).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 березня 2014 року № КИ/:01:004/00016455«Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області, надано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с.25, Т.1).

03 квітня 2014 року Реєстраційною службою Миронівського районного управління юстиції ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, індексний номер 19953269, на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, призначену для ведення особистого селянського господарства, номер запису про право власності 5215512 (а.с.19, Т.1, а.с.52-53, Т.2).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний наказ прийнято та документ про право власності видано на земельну ділянку, яка находиться на території РЛП «Трахтемирів». Позивач довів факт порушення передачі земельної ділянки у власність відповідачу без дотримання встановленої законом процедури такої передачі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, який розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інших, крім установлених цією статтею, матеріалів і документів; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до вказаного органу за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 6 ст. 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27 січня 2014 року надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 11 березня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки ОСОБА_4 У подальшому відповідач ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку.

Оскаржуючи рішення суду в апеляційному порядку Головне управління Держгеокадастру у Київській області зазначає, що за інформацією відділу Держгеокадастру у Миронівському районі Київської області, вказаною у викопіюванні з кадастрової карти (плану) інформація про земельну ділянку, щодо якої прийнято наказ, відсутні дані що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні чи власності.

В той же час у відповідності до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи висновки суду про виділення у власність земельної ділянки ОСОБА_4 орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок території Регіонального ландшафтного парку «Трахтемирів», апелянт не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень, вказавши лише, на відсутність даних що вказана земельна ділянка перебуває у користуванні чи власності на момент її виділення.

Однак відсутність у відповідача таких даних ніяким чином не спростовує висновків суду.

Доводи апеляційної скарги в частині, що наказ про передачу земельних ділянок у власність є ненормативним актом, який вичерпує свою дію внаслідок виконання, скасування таких актів не породжує наслідків для власників земельних ділянок, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки такі доводи не спростовують висновки суду першої інстанції.

Так, оскаржувані накази видані відповідачем були підставою до набуття ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку, а, отже вважаючи, що виділення відповідачу земельної ділянки відбувалось у незаконний спосіб, позивач вірно обрав спосіб захисту та просив суд скасувати зазначені накази.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності обліку встановлення меж земельної ділянки РЛП «Трахтемирів» та Національного природного парку «Трахтемирівський», відведення земельної ділянки ОСОБА_4 із земель державної власності сільськогосподарського призначення, а, відтак, відсутності потреби погодження документації із землеустрою, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені жодним наявним у справі доказом.

Вказуючи в апеляційній скарзі на зазначені обставини, Головне управління Держгеокадастру у Київській області не надало суду відповідний проект землеустрою щодо виділення земельної ділянки відповідачу, який би спростував відповідні висновки суду.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуГоловного управління Держгеокадастру у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.