Провадження № 2/161/2964/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О.М.,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з позивачем. Близько семи років вони з ОСОБА_5 не проживають разом. Вихованням та матеріальним забезпеченням позивач займається самостійно, оскільки відповідач не приймає участі в житті сина, не бажає утримувати його в добровільному порядку. ОСОБА_2 офіційно не працює, місце роботи відповідача їй не відоме. Звертаючи увагу на вищезазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2018 року в даній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

24.07.2018 року відповідачем на адресу суду було надіслано відзив, в якому останній зазначає, що важко хворіє та перебуває на постійному лікуванні з діагнозом «Післятравматичний артрит правого г/с суглобу з больовим синдромом в стані загострення» внаслідок перенесеного відкритого перелому правої ноги, а тому на даний час він майже позбавлений можливості вільного самостійного пересування, також вказує, що хворіє на важкі хвороби, а саме: хронічний вірусний гепатит «С» та фіброз печінки. Лікування є тривалим та дороговартісним. Відповідно до цього, позовні вимоги ОСОБА_2 вважає необґрунтованими та просить винести рішення, щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача просив позовні вимоги задовольнити частково, з підстав зазначених у письмовому відзиві.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 4).

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3), який проживає разом з позивачем.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та розяснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», прожитковий мінімум у 2018 році для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до заключення консультаційного висновку та витягу з постанови лікарського-консультаційної комісії, наданих відповідачем, у останнього наявний «Післятравматичний артрит правого г/с суглобу з больовим синдромом в стані загострення», хронічний вірусний гепатит «С» та фіброз печінки (а.с.15,17).

ОСОБА_5 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - Дячук) Н.П. (актовий запис Луцького міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області № 355 від 29.04.2016 року) (а.с. 16).

Однак будь-яких доказів вартості лікування, перебування на утриманні відповідача інших осіб або скрутного матеріального становища ОСОБА_5 суду не надано.

А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, те, що малолітній ОСОБА_6 перебуває на утриманні матері та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні його необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку, що слід стягувати з ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення позивача з позовом до суду та до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 704,08 грн. на користь держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, ч. 2 ст. 268 ЦПК України ст.ст. 84, 150, 180-184 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (адреса місця проживання: 43021, АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_1; паспорт серії АС 939684 виданий Локачинський РВ УМВС України у Волинській області 29.07.2004 року; адреса місця проживання: 45523, Волинська область, Локачинський район, село Затурці, вулиця Зелена, будинок № 5) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 (одна тисяча пятсот) грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 липня 2018 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь

Волинської області