Дата документу 13.08.2018
Справа № 334/2318/18
Провадження № 2/334/2492/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 серпня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Турбіної Т.Ф. при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у квітні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_3 є матір'ю двох дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачка офіційно не працює, схильна до бродяжництва, постійного місця проживання не має, мігрує по території Дніпровського району м. Запоріжжя, веде аморальний спосіб життя та зловживає алкогольними напоями.

Старший хлопчик ОСОБА_1 з травня 2015 року, а менший ОСОБА_2 з вересня 2017 року мешкають разом зі своїми бабою - ОСОБА_4. Відповідачка жодним чином не піклується про здоров'я своїх дітей, їх фізичний розвиток, моральний стан, не цікавиться успіхами у навчальному закладі, не бере участі в матеріальному утриманні дітей. Згідно з повідомленням Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про проведену роботу № 605/03-Д від 10.03.2017 року, під час обстеження родини ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2, після розмови з ОСОБА_3 було встановлено, що вона не має жодного наміру брати участь у вихованні ОСОБА_1.

Станом на теперішній час ОСОБА_3 до відділу служби щодо дітей не зверталась, самостійного доходу не має, з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не співпрацює, за допомогою у вирішенні соціально-побутових питань не звертається, хоча перебуває на обліку. Спеціалістами відділу служби проводилася робота з родиною ОСОБА_3, матір попереджали про відповідальність згідно з чинним законодавством, але позитивних результатів це не приносило.

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх синів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, внести відповідні зміни до актових записів про народження та стягнути з ОСОБА_3 на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть перебувати малолітні діти, аліменти у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідачки щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради, щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи неодноразово повідомлялася у порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень проти позову та відзив на нього не надала.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позові.

Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.280 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1), виданого Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1097, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про народження (НОМЕР_2), виданого Хортицьким районним у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 665, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2

Матір'ю дітей у свідоцтвах про народження зазначено відповідачку по справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

З наданих суду письмових доказів вбачається, що 30.11.2016 року ОСОБА_4, яка є матір'ю відповідачки ОСОБА_3, звернулася до відділу по Дніпровському районну служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з заявою про те, що мати дітей не виконує свої батьківські обов'язки, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не піклується про ОСОБА_1, який з травня 2015 року мешкає постійно разом з ОСОБА_4, при тому, що дитина перебуває на диспансерному обліку у кардіолога з діагнозом вторинна кардіопатія. Син відповідачки ОСОБА_2 з 28.11.2016 залишився проживати з ОСОБА_4

08.12.2016 року комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуто питання про виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків, прийнято рішення про взяття дітей на облік та обстеження умов проживання відповідачки і малолітнього ОСОБА_2

Згідно листа директора КЗ «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №4» Запорізької обласної ради № 1196 від 07.12.2016 року, ОСОБА_1 навчається у вказаному закладі з 2013 року, фізичний розвиток дитини відповідає віку, але за станом здоров'я дитина перебуває на диспансерному обліку у кардіолога з діагнозом вторинна кардіопатія. У зв'язку з недостатнім розвитком психічних процесів: пам'яті, уваги, фонематичного слуху, логічного мислення у дитини є труднощі. Хлопчик з неповної сім'ї, мати має статус «одинокої». Зі слів хлопчика, його рідний батько помер, а з мама проживала вже з третім чоловіком в будинку його родичів, звідкіля їх вигнали. В родині є ще менша дитина - його брат.

ОСОБА_5 - ОСОБА_3 у школі-інтернаті була два роки тому, дитиною не цікавиться, привозять до школи та забирають хлопця батьки матері: бабуся ОСОБА_4 та дідусь ОСОБА_6. Згідно психолого-педагогічної характеристики, ОСОБА_3 сином ОСОБА_5 не цікавиться, востаннє була у 2-му класі, на телефонні дзвінки не відповідає.

12.01.2017 року ОСОБА_4 повторно звернулася до відділу служби (управлінням) у справах дітей Запорізької міської ради та пояснила, що її дочка ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до дітей, а саме у грудні 2016 року після проведення чергового обстеження ОСОБА_1 було з'ясовано новий діагноз - аритмія, а це означає, що дитині в подальшому потрібно буде зробити операцію на серці, встановити електрокардіостимулятор. Відповідачці відомо про діагноз сина, але вона не вживає жодних необхідних заходів для вирішення цієї проблеми.

10.02.2017 року спеціалістами відділу служби та спеціалістом ЗМЦСССДМ здійснено вихід за адресою мешкання відповідачки: м. Запоріжжя вул. Тараса Бульби, буд. 2, під час якого з родиною проведено профілактичну бесіду, попереджено про відповідальність згідно з чинним законодавством за невиконання батьківських обов'язків.

Згідно Повідомлення директора КЗ «Запорізька загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів №4» Запорізької обласної ради № 213 від 21.02.2017 року, ОСОБА_3 не цікавилася своїм сином ОСОБА_5, не займалась його вихованням, не надавала дитині жодної матеріальної допомоги, не займалась здоров'ям хлопця, який, в свою чергу, має вади в роботі серця, а крім того, жінка не мала паспорта. Просили службу (управління) у справах дітей відділу по Дніпровському району провести відповідну адміністративну роботу.

Відділом служби 03.03.2017 року було направлено матеріали до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, оскільки після проведення з нею профілактичної роботи щодо виконання батьківських прав та обов'язків по відношенню до синів, позитивних змін з її боку по відношенню до дітей так і не відбулося.

ОСОБА_4 06.03.2017 року звернулася до відділу служби з приводу невиконання дочкою ОСОБА_3 батьківських обов'язків по відношенню до дітей, що вона разом з черговим співмешканцем винесли з будинку АДРЕСА_2 побутову техніку, меблі, після чого ОСОБА_4 вимушена була їх вигнати з будинку та змінити замки. Малолітній ОСОБА_2 залишився мешкати разом з бабою та дідом.

Факт того, що малолітні діти мешкали разом зі своєю бабою ОСОБА_4 підтверджується наданими до позову письмовими поясненнями відповідачки від 03.09.2017 року.

Згідно Повідомлення Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про проведену роботу № 605/03-Д від 10.03.2017 року, під час обстеження родини ОСОБА_4, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_2 після розмови з ОСОБА_3 було встановлено, що її старший син ОСОБА_5 дійсно відвідує школу-інтернат №4 з п'ятиденною формою проживання, а вихідні дні проводить з бабою ОСОБА_4 Зі слів матері відомо, що вона не має жодного наміру брати участь у вихованні ОСОБА_1.

19.06.2017 року до відділу служби звернулася ОСОБА_7, яка є сестрою відповідачки, та надала пояснення, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають разом з її матір'ю ОСОБА_4, мати дітей ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов'язки, здоров'ям дітей не піклується, фінансово їх не утримує.

14.09.2017 року до відділу служби звернувся ОСОБА_8 - батько ОСОБА_2, надавши пояснення, що ОСОБА_3 продовжує вести асоціальний спосіб життя, зловживати алкогольними напоями, дітей не утримує та не займається їх вихованням і розвитком, у зв'язку з тим, що вона винесла всі речі з квартири та зрізала батареї, її вигнали з квартири за адресою: АДРЕСА_1, місце її перебування йому не відоме. Зі слів батька, ОСОБА_2 фактично мешкає разом з бабою ОСОБА_4, а на вихідні він забирає сина до себе. Вказані факти підтверджуються письмовими поясненнями самої ОСОБА_4, наданими до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 29.11.2017 року.

З письмових пояснень ОСОБА_7 від 06.12.2017 року вбачається, що її племінники постійно проживають зі своєю бабою ОСОБА_4 ОСОБА_1 мешкає з червня 2015 року, ОСОБА_2 з вересня 2017 року мешкає з бабою ОСОБА_4, а на вихідні хлопця забирає його батько - ОСОБА_8.

Згідно з висновком органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/0278 від 05.04.2018 року, після всіх консультацій та проведених профілактичних робіт і співбесід з ОСОБА_3 стосовно виконання нею своїх батьківських обов'язків по відношенню до синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, остання до відділу служби щодо дітей не звернулася. Наразі мати не має самостійного доходу, з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді не співпрацює, за допомогою у вирішенні соціально-побутових питань не звертається, хоча перебуває на обліку.

Відповідно до вимог ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Передача дітей на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклування про них. Порушуючи зазначені вимоги, мати самоусунулася від виконання батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей. Крім того, відповідачка не працює, веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, схильна до бродяжництва, покинула старшого сина на свою матір, який проживає разом з нею з травня 2015 року, а молодший син залишився з батьком.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладється однакова вiдповiдальнiсть за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, якi їх замінюють мають право і зобов'язанi виховувати дитину, пiклуватися про її здоров'я, фiзичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належнi умови для розвитку її природних здiбностей, поважати гiднiсть дитини, готувати її до самостiйного життя та працi.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенi фактори, як кожен окремо, так i в сукупностi, можна розцiнювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведiнки батькiв, свiдомого нехтування своїми обов'язками.

На підставі викладеного, беручи до уваги, що відповідачка свідомо не виконує свої батьківські обов'язки щодо утримання та виховання синів, права та інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає доцільним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

За таких обставин, враховуючи та забезпечуючи інтереси дітей на отримання матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть перебувати малолітні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1409,60 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280 суд,

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в інтересах малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть перебувати малолітні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів (заробітку) відповідачки, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять гривень 60 копійок).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.