Справа № 282/1295/18
Провадження № 2/282/502/18
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2018 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Вальчук В В.

при секретарі судового засідання: Демчук В.І.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Любар в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 20.07.2035 року.

Ухвалою суду від 18 вересня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

27.09.2018 року відповідачем було направлено на адресу суду та позивачці відзив на позовну заяву в якому він просив зупинити провадження по справі на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, а саме: у звязку з тим, що він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між даними сторонами та встановлення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року відповідачу було відмовлено у зупиненні провадження по справі.

Також, 24.10.2018 року відповідачем через канцелярію суду було подано зустрічну позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини.

29.10.2018 року ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву про продовження встановленого судом строку для подання зустрічної позовної заяви та прийняти зустрічний позов, мотивуючи це тим, що через збіг непростих сімейних обставин, внаслідок яких він багато часу приділяє догляду за малолітнім сином, а також працює щоб забезпечити останнього. Просив продовжити йому строк для подання зустрічного позову.

06.11.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічний позов від ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник позивача висловила думку щодо можливості проведення підготовчого судового засідання за відсутності відповідача та заперечувала проти прийняття судом зустрічного позову з підстав викладених у відзиві на нього.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову, у відсутності відповідача.

Вирішуючи питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, суд виходить з наступного.

Положеннями п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання прийняття зустрічного позову, якщо це питання не було вирішене раніше.

Відповідно до вимог ст.193 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду обєднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов відповідачем ОСОБА_3 поданий до суду 24 жовтня 2018 року.

Таким чином, встановлено, що зустрічна позовна заява ОСОБА_3 подана з пропущенням строку для її подання, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право предявити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Положеннями ч.3 ст.194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Статтею 126 ЦПК України встановлені наслідки пропущення процесуальних строків. Так, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що до таких випадків, зокрема, віднесено ч.3 ст.194 ЦПК України, яка передбачає саме повернення заявнику, а не залишення без розгляду зустрічної позовної заяви, яка подана з порушенням строку на її подання.

Строк на подання відзиву, який співпадає зі строком предявлення зустрічного позову, відносяться до процесуальних строків, встановлених судом. Положеннями ч.1 ст.127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку. До закінчення встановленого судом строку на подання відзиву, а відтак і на подання зустрічного позову. Заяв від ОСОБА_3 про продовження встановленого строку не надходило. Отже, право учасника справи подати заяву про поновлення процесуального строку стосується процесуального строку встановленого законом, а не процесуального строку встановленого судом, який лише може бути продовжений за заявою учасника справи поданою до його закінчення.

Відповідно до загальних принципів судочинства, визначених в ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вище викладене, предявлений зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини слід повернути заявникові, оскільки зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частини 1 статті 193 ЦПК України та поновлення пропущеного процесуального строку встановленого судом не передбачено нормами ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 126, 127, 193, ч.3 ст.194, 197, 223, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про продовження строків для подання зустрічного позову та прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності до п.п.15.5, п.15 ч.1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Житомирського апеляційного суду через Любарський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасники справи, яким ухвала не була вручена у день її проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дати вручення ухвали суду.

Суддя В. В. Вальчук