Справа № 456/2573/15-ц
Провадження № 2/456/1399/2018
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2018 рокуСтрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Карпин О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2, третя особа Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області про визнання нечинним рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановив:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_2, третя особа Управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області про визнання нечинним рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заявила відвід головуючому у справі судді Сасу С.С., покликаючись на те, що суддя Сас С.С. вже брав участь у вирішенні даної справи у суді першої інстанції. Зокрема, 30.03.2018 року виніс ухвалу про закриття провадження у вказаній справі. Дана ухвала була скасована 16.07.2018 року апеляційним судом Львівської області. Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції не може брати участь у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Крім того, 22.07.2014 року суддя Сас С.С. ухвалив рішення по аналогічній цивільній справі №456/434/14-ц за позовом ОСОБА_1 з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Хоча дане рішення набрало законної сили і було предметом розгляду найвищої інстанції, вважає вказане рішення незаконним і необгрунтованим. Вважає, що при наявності такого рішення суддя вже не зможе ухвалити протилежного рішення по справі та задоволити її вимоги.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що заява про відвід підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Суд вважає, що заява про відвід судді повинна бути задоволена з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст.ст. 3, 10 ЦПК України, статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даної заяви.

Право на розгляд справи незалежним та неупередженим судом, встановленим законом, закріплене як на конституційному, так і галузевому рівнях. Так, ч. 1 ст. 124 Конституції встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Конституційний Суд України в резолютивній частині свого Рішення від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частин 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) зазначив, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Недоторканність суддів один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Положення ч. 2 ст. 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у звязку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обовязків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

На рівні галузевого законодавства гарантії незалежності та неупередженості суддів містяться у статтях 36-41 ЦПК України, які визначають підстави відводу (самовідводу) суддів, порядок вирішення заяви про відвід та наслідки відводу суддів.

В рішенні Європейський суду з прав людини від 9 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» (справа щодо гарантій розгляду справи незалежним і безстороннім судом) зазначено : «Наявність безсторонності судді відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з обєктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується субєктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного. За обєктивним критерієм слід визначити окремо поведінку судді, чи існували переконливі факти, які б давали підстави для сумнівів у його безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими. З огляду на це навіть зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється. Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду»...

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С.С. розглядав справу №456/2573/15-ц та 30.03.2018 року виніс ухвалу про закриття провадження у справі, яка була скасована 16.07.2018 року апеляційним судом Львівської області, а тому відповідно до ч.1 ст. 37 ЦПК України суддя Сас С.С. не може брати участі у новому розгляді вказаної справи судом першої інстанції, тому суд приходить до висновку, що для забезпечення умов, за яких в учасників справи не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішенні суду, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 33, 37, 39, 40 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Саса С.С. - задоволити.

Справу передати до канцелярії Стрийського міськрайонного суду Львівської області на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Сас С.С.