Провадження №22-ц/812/143/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2018 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Коломієць В.В. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

без участі осіб, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/1794/18-ц за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення, яке постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Гаврасієнка Вадима Олександровича у приміщенні цього суду 25 червня 2018 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2018 р. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 28 грудня 2012 р. (далі - Договір), укладеним між Банком та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 17000 грн. у вигляді встановлено ліміту на платіжну картку. ІНФОРМАЦІЯ_3 р. позичальник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1, що підтверджується копіями паспортів. Позивачем до спадкоємця було направлено лист-претензію, однак жодних дій не було виконано, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого станом на дату смерті утворилась заборгованість по сплаті кредиту у загальному розмірі 11506 грн. 58 коп., з яких 9599 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом, 1906 грн. 77 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву, в якій просить суд справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2018 р. в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позичальник ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором№ б/н від 28 грудня 2012 р. належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем згідно наданого до суду розрахунку становить 11506,58 грн. Однак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем після смерті померлого ОСОБА_2, прийняла після нього спадщину, а також не доведена вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначеного його ринковою вартістю на час відкриття спадщини, а також часток прийнятого спадкового майна кожним спадкоємцем, в свою чергу позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги, оскільки зобов'язання спадкоємців перед кредитором не є солідарними.

В апеляційній скарзі Банк вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим внаслідок неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права й просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв'язку зі смертю позичальника відбулася передбачена законом заміна боржника, його борги перейшли до спадкоємців, яким є ОСОБА_1 як особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не відмовилася від спадщини у передбачений законом шестимісячний строк, незважаючи на неотримання свідоцтва про прийняття спадщини. За наявності встановленого факту наявності у спадкодавця боргових зобов'язань та прийняття спадщини відповідачем суд не міг відмовити у задоволенні позову. Встановити ж склад спадщини та його вартість позивач не мав можливості та надав суду усі наявні у нього докази, тоді як суд фактично ухилився від вирішення спору по суті.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2012 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 17 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позичальник ОСОБА_2 помер.

Позичальник ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2012 р. згідно наданого до суду розрахунку становить 11 506,58 грн.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст.1223 ЦК України).

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст.ст. 1258, 1261-1255 ЦК України.

В силу положень ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно із вимогами ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті боржника, відкриття та прийняття спадщини його спадкоємцями, кредитор має право вимагати від спадкоємців боржника повернення заборгованого у межах вартості спадкового майна та в межах визначених законом строків.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З аналізу наведених положень закону колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі предметом доказування є наявність боргових зобов'язань ОСОБА_2 перед позивачем, наявність в нього спадкоємців, факт прийняття спадщини після його смерті, коло спадкоємців, наявність спадкового майна і його склад та вартість, а також дотримання кредитором визначених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог до спадкоємцям.

Обов'язок доказування таких обставин в силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається на позивача.

Оскільки, позичальник за кредитним договором ОСОБА_2 помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця мають його спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, вона прийняла після нього спадщину, а також вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Як вбачається з копії анкети-заяви, яку підписав ОСОБА_2 для оформлення кредитного договору, ОСОБА_1 (а.с. 8), ІНФОРМАЦІЯ_1, є його дружиною і згідно із копією паспорта останньої (а.с. 44, 45) на час укладання кредитного договору вона була зареєстрована у АДРЕСА_1 разом з позичальником ОСОБА_2.

Однак, позивачем не надано доказів, що на день відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_3 р., ОСОБА_1 перебувала у шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_2 та проживала з ним за однією адресою.

Згідно відповіді першої Миколаївської державної нотаріальної контори на запит апеляційного суду від 21 вересня 2018 р. № 1830/01-16 (а.с. 102) за даними алфавітних книг спадкових справ та інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р., не заводилась.

Крім того, позивачем не надано доказів наявності у спадкодавця будь-якого майна, яке увійшло до складу спадщини.

Згідно отриманої апеляційним судом з метою повного та всебічного з'ясування обставин справи 30 жовтня 2018 р. Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (№ інформації 143335845), а також щодо суб'єкта (№ інформації 143332002) за померлим ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) не значиться у власності нерухоме майно, а також він не є власником (співвласником) житлового будинку АДРЕСА_1, який зазначений як адреса його реєстрації та реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 згідно копій паспортів, доданих позивачем до позовної заяви.

За такого суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що позивачем не доведена наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним 28 грудня 2012 р. з ОСОБА_2, як зі спадкоємця останнього, оскільки не надані докази на підтвердження того, що після ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, відповідач є спадкоємцем померлого позичальника і прийняла у встановленому порядку спадщину після смерті ОСОБА_2, а також дотримання передбачених ст. 1281 ЦК України строків пред'явлення вимоги до спадкоємця.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до цитування норм права, які регулюють спірні правовідносини, таких висновків суду не спростовують.

Також безпідставними є наведені в апеляційній скарзі аргументи про те, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою відмови у позові, оскільки суд першої інстанції не обґрунтовував відмову у позові відсутністю свідоцтва про прийняття спадщини.

Щодо того, що у позивача були відсутні можливості встановити склад спадщини та його вартість і суд фактично ухилився від вирішення спору, то колегія суддів відхиляє такі аргументи, оскільки реєстри прав власності на нерухоме майно є відкритими для загального доступу, однак, позивач не надав інформацію щодо наявності у ОСОБА_2 нерухомого майна. Крім того, позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 84 ЦК України, а саме - можливістю подати клопотання до суду про витребування доказів.

З урахуванням викладеного колегія суддів в силу ст. 375 ЦПК України прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: В.В. Коломієць

Ж.М. Яворська

_________________________________________________

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2018 року