РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Ведмедьової В.В., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» про стягнення матеріальної шкоди,

За участю представника позивача ОСОБА_2, представників відповідачів Ростовської Н.В., Кривоус М.М.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, заначивши наступне. У 1995 році помер батько чоловіка позивача ОСОБА_5 та у 1999 році мати чоловіка позивача - ОСОБА_6, які були поховані на Осипенківському кладовищі в м. Запоріжжя, по вул. Братський №47.

07.06.2017 року на замовлення Позивача фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 було виготовлено та встановлено на могилі батьків чоловіка Позивача намогильну споруду (плиту) розміром 120 см/60 см/5 см, яку було обкладено гранітним брусом.

Відповідно до накладної, яка була складено ФОП ОСОБА_7, станом на 07.06.2017 року вартість виготовлення та встановлення гранітної плити до надгробку ОСОБА_8 та ОСОБА_6, становить 5050 грн.

27.09.2017 року було виявлено відсутність даної споруди на могилі батьків чоловіка Позивача. 27.09.2017 року Позивач звернулась із заявою про вчинення правопорушення до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення злочину за ч.1 ст. 185 КК України. Однак на теперішній час осіб, які скоїли даний злочин не виявлено, досудове розслідування триває.

Посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст. ст. 3,15, 16, 22, 1166, 1173, 1192 ЦК України, ст. 31 Закону України "Про поховання та похоронну справу", Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань, затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 193 від 19.11.2003 року, просила стягнути з виконавчого комітету Запорізької міської ради на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди (реальних збитків), завданої викраденням намогильної споруди, суму 5050,00 грн.

Ухвалою судді від 06.11.2017 року відкрито провадження у справі.

23.01.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач зазначила наступне. Після виявлення зникнення гранітної плити на могилі, Позивачем 12.10.2017 року з ФОП ОСОБА_9 було укладено договір на відновлення намогильної споруди. На виконання договору складено розрахунок необхідних матеріалів та відповідних робіт на загальну суму 4508 грн. У зв'язку з викладеним, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану викраденням намогильної споруди у сумі 9558 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2018 року судом постановлено розгляд даної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, заяву від 23.01.2018 року про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду.

15.02.2018 року від відповідача СКП «Запорізька ритуальна служба» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає вимоги позову такими, що не підлягають задоволенню.

22.02.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив СКП «Запорізька ритуальна служба».

07.05.2018 року у підготовчому судовому засіданні представником відповідача СКП «Запорізька ритуальна служба» надано заперечення на позов.

Ухвалою суду від 07.05.2018 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

29.05.2018 року представником Відповідача - Виконавчого комітету Запорізької міської ради подано заперечення на позов, відповідно до змісту яких вважає позов безпідставним та необгрунтованим.

У судовому засіданні у вступному слові представник позивача позов підтримав. Пояснив, що позовні вимоги складаються з вартості викраденої намогильної споруди у розмірі 5050,00 грн. (які складаються з позицій 4-6 заказу покупця № СВН-0252 від 07.06.2017 р.) та вартості робіт з встановлення іншої намогильної споруди замість викраденої (позиції 4-13 заказу покупця № СВН-0486 від 12.10.2017 р.).

Представники Відповідачів у вступному слові проти позову заперечували.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захистузахисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що 07.06.2017 року на замовлення Позивача фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 було виготовлено та встановлено на могилі батьків чоловіка Позивача на Осипенківському кладовищі в м. Запоріжжя, по вул. Братський №47 намогильну споруду (плиту) розміром 120 см/60 см/5 см, яку було обкладено гранітним брусом.

Відповідно до накладної, яка була складено ФОП ОСОБА_7, станом на 07.06.2017 року вартість виготовлення та встановлення гранітної плити до надгробку ОСОБА_8 та ОСОБА_6, становить 5050 грн. встановлення намогильної споруди було зареєстровано в Книзі обліку намогильних споруд.

Після виявлення пошкодження та зникнення частини намогильної споруди, позивачем та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір на відновлення намогильної споруди, на виконання якого складено накладну № СВН-0486 від 12.10.2017 року, в якій вартість матеріалів та відповідних робіт складає 4508 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням речі, а також витрати, які особа повинна зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. З ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім і випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про поховання та похоронну справу» ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону.

Відповідно до п.1 Типового положення про ритуальну службу в Україні, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193, Ритуальна служба в Україні відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу" - це спеціалізоване комунальне підприємство, що створюється органом місцевого самоврядування в порядку, установленому Законом.

Пункт 5 Типового положення про ритуальну службу в Україні, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193, визначає перелік обов'язків ритуальної служби, до яких входить обов'язок реєструвати намогильні споруди в Книзі обліку намогильних споруд; у разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування та викрадання колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів готувати та подавати до виконавчого органу відповідної сільської, селищної чи міської ради відповідний акт про суму та характеристику збитку та відсутній такий обов'язок та/або послуга, як охорона намогильних споруд.

Статут СКП «Запорізька ритуальна служба» у діючій редакції від 29.03.2017 року також не передбачає такого обов'язку.

Відповідно до ст. 31 Закону «Про поховання та похоронну справу», у разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування чи викрадення колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів відшкодування матеріальних збитків здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету з наступним їх відшкодуванням за рахунок винних осіб згідно із законом. Порядок охорони місць поховань та порядок здійснення пов'язаних із цим витрат визначають виконавчі органи сільських, селищних та міських рад.

Згідно з Типовим положенням про ритуальну службу в Україні, затвердженим Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 N 193, ритуальна служба зобов'язана у разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування та викрадання колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів готувати та подавати до виконавчого органу відповідної сільської, селищної чи міської ради відповідний акт про суму та характеристику збитку.

Проте, в даному випадку позивач не звертався з відповідним повідомленням про викрадення намогильної споруди до СКП «Запорізька ритуальна служба» і відповідач СКП «Запорізька ритуальна служба» у зв'язку з цим не мав можливості виконати зазначений обов'язок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач розмір збитків визначає, як суму реальної вартості втраченого майна - 5050 гривень та вартість виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі - 4508,00 гривень, тобто розрахував збитки двома способами, передбаченими законом.

Визначений позивачем розмір збитків суд вважає необґрунтованим, оскільки ні з позовної заяви, ні з доданих до неї документів, та пояснень представника позивача у судовому засіданні не вбачається, вартість яких саме матеріалів увійшла до суми 5050 грн.

Згідно ч.ч.1,4 ст.31 Закону України «Про поховання та похоронну справу» охорону місць поховань забезпечують виконавчі органи сільських, селищних та міських рад. В разі осквернення могил, місць родинного поховання, навмисного руйнування чи викрадення колумбарних ніш, намогильних споруд та склепів, відшкодування матеріальних збитків здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету з наступним їх відшкодуванням за рахунок винних осіб згідно із законом.

Відповідно до п.3.2 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №193 від 19.11.2003 року, із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №328 від 03.07.2012 року визначено, що охорона місць поховань здійснюється відповідно до ст.31 Закону України «Про поховання та похоронну справу». У разі природного руйнування намогильних споруд, гарантійний термін яких скінчився, їх відновлення здійснюється за рахунок користувача.

Позивач зазначила, що з приводу ймовірної крадіжки намогильної споруди, вона звернулася із заявою до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області та за даним фактом було внесено відповідні відомості до ЄРДР.

Проте, як вбачається з фактичних обставин, що не заперечується представником Позивача, жодного процесуального рішення органом досудового розслідування прийнято не було. Тобто, не встановлений факт саме крадіжки намогильної споруди.

У зв'язку з тим, що позивач не повідомила відповідача про зникнення намогильної споруди, СКП «Запорізька ритуальна служба» не мала можливості прийняти участь у фіксації такого факту та оцінці пошкоджень та вартості майна.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.09.2017 року, складеного слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Карпенком Є.Ю, копія якого надана позивачем в обґрунтування своїх вимог, зазначається що «на місці поховання маються сліди сколу плити, яка на момент огляду відсутня. В ході огляду місця події більше нічого не виявлено, і нічого не вилучалося. Це свідчить про той факт, що встановлено відсутність лише гранітної плити. Інших пошкоджень в ході огляду місця події виявлено не було. У зв'язку з цим, вимога про відшкодування матеріалів та робіт, не пов'язаних з відновленням гранітної плити, на загальну суму 5065 грн., на переконання суду є необґрунтованою.

Принцип змагальності цивільного судочинства передбачає обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як зазначено, предметом доказування в цій справі є доведення шкоди, яка настала від винних протиправних дій відповідача.

Доказами в цивільному процесі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Хоча позивачем і надано докази, про понесені витрати на встановлення та відновлення намогильної споруди, проте під час розгляду справи не встановлено факту викрадення намогильної споруди, не доведено розміру заподіяних збитків та обов'язку відповідачів відшкодувати шкоду, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 3,10-12,13,81,82,141,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Запорізької міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Запорізька ритуальна служба» про стягнення матеріальної шкоди - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2018 року.

Суддя: В.В. Калюжна