РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/4402/18

Провадження№2/751/1135/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_4 (не прибув)

третя особа - ТОВ «Майас Сілтумс» (представник не прибув)

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Майас Сілтумс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 (а.с.2-3).

Заявлені вимоги позивачі обґрунтовує тим, що є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Разом з ними в даній квартирі зареєстрований, але більше семи років не проживає батько ОСОБА_4 Зазначає, що в 1992 році він розірвав шлюб з їх матір'ю, після чого зібрав свої речі та пішов проживати до іншої жінки. Фактичне місце його поживання АДРЕСА_3. Вказує, що за комунальні послуги відповідач не сплачує, а тому, посилаючись на ст. 405 ЦК України, вважають, що він втратив право користування даним житловим приміщенням.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи, пояснення учасників справи в судовому засіданні.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву у порядку ст. 178 ЦПК України не надав.

Представник третьої особи - ТОВ «Майас Сілтумс»в судове засідання не прибув, до першого судового засідання через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника та просив вирішити справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, у відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України визнав можливим провести розгляд справи по суті у відсутності відповідача та представника третьої особи.

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Як вбачається із свідоцтва по право власності на житло від 06.11.2009 року, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частинах належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.4). Свідоцтво видане згідно розпорядження №654 від 04.11.2009 року.

Право власності по 1/3 частині за кожним власником на вищевказану квартиру зареєстровано в КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 17.12.2009 року, реєстраційний номер 29231210, номер запису 16084 в книзі 171 (а.с.6).

02 листопада 2010 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частинах кожний передали безоплатно 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, яка є позивачем у справі, що підтверджується договором дарування частки квартири (а.с.7-9).

Право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини даної квартири зареєстровано в КП «ЧМБТІ» 18.11.2010 року, реєстровий номер 29231210, номер запису 16084 в книзі 171 (а.с.11).

Як вбачається із довідки ТОВ «Майас Сілтумс» №266 від 16.05.2018 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані, крім відповідача та позивача ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва 27 жовтня 1992 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.13).

Відповідно довідки №224 від 18.05.2018 року ОСОБА_4 фактично проживає з 2011 року по даний час в АДРЕСА_3 (а.с.14).

Також актом ТОВ «Майас Сілтумс» №1340 від 22.05.2018 року підтверджується, що ОСОБА_4 зареєстрований, але з 2011 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.15).

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_5., ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_4 проживав у вказаній квартирі, але з 2011 року забрав речі та проживає з селі. Відповідачу ніхто не чинив перешкоди у користуванні спірною квартирою.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно положень ст.ст.17, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили, що позивачі або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні спірним житлом, та що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено.

Враховуючи, що відповідач добровільно змінив своє місце проживання, за вказаною адресою не проживає з 2011 року, поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі в судовому засіданні встановлено не було, збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачам вільно користуватися та розпоряджатися належним їм майном, а отже, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив із того, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, однак за відсутності такої вимоги суд не стягує судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 206, 259, 263, 265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Майас Сілтумс» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: 14001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк