Справа № 466/5814/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 р. м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Донченко Ю.В.

при секретарі Коновал О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківської районної адміністрації, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про скасування рішення Шевченківської районної адміністрації та виключення реєстраційного запису про реєстрацію права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в котрій просить суд скасувати Розпорядження №380 Шевченківської районної адміністрації про затвердження ідеальних долей між співвласниками буд. №8 на вул. Рубіновій від 20.04.1999 року (далі - Розпорядження №380) та скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначив те, що 05 березня 2018 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований по вул. Рубіновій, 8 у м. Львів, Львівська область на, що 12 квітня 2018 року отримав відмову у державній реєстрації права власності. Відмова ґрунтується на тому, що наявні розбіжності у розмірах частки та документах на підставі яких виникає право власності щодо ОСОБА_2, яка на підставі Розпорядження №380 зареєструвала право власності на 2/5 ідеальних частин житлового будинку.

Однак, для прийняття Розпорядження №380 Шевченківська районна адміністрація керувалася рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 1998 року та 16 жовтня 1998 року, яке Постановою Президії Львівського обласного суду від 21 липня 1999 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд в той же суд іншим суддею. Ухвалою судового засідання Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2000 року позовну заяву залишено без розгляду. Розпорядження №380 є таким, що прийняте на основі скасованого рішення суду.

Позивач вказує, що у звязку з вищенаведеним, реєстрація права власності підлягає скасуванню, оскільки скасовано рішення суду, що стало підставою для виникнення зазначених правовідносин.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_4, в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представником Відповідача - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечує, вважає їх необґрунтованими та незаконними, вказує, що оскаржуване рішення було видано на підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 23.03.1999 року співвласників будинку №8 на вул. Рубіновій у м. Львові про затвердження висновку про визначення ідеальних долей між співвласниками, висновку Львівського обласного комунального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки №3/93 від 28.01.1999 р. про визначення ідеальних долей між співвласниками та рішень Шевченківського районного суду м. Львова від 16.09.1998 року та 16.10.1998 року, які на час винесення оскаржуваного Розпорядження №380 були чинними.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому засіданні, проти позову не заперечувала та подала заяву на підтримання позовних вимог з обґрунтуванням того, що на даний момент, вона не може реалізувати своє право власності на будинок у повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 немає законодавчої можливості зареєструвати право власності на свою частку будинку.

Суд приймає визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог, оскільки таке не суперечить закону та не порушує права чи свободи сторін.

Третя особа - ОСОБА_3 надав пояснення, згідно яких проти задоволення позову не заперечує та зазначив доцільність скасування Розпорядження №380 та запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що на підставі Розпорядження №380 Шевченківська районна адміністрації Львівської міської ради від 20.04.1999 року були затверджені ідеальні долі між співвласниками будинку № 8 на вул.. рубіновій у м. Львовіта затверджено висновок Львівського ОДК БТІ та ЕО № 3/93 від 28.01.19999 року та визначено наступні ідеальні долі : ОСОБА_1 3/10 ідеальних частини, ОСОБА_2 - 2/5 ідеальних частини, ОСОБА_3 3/10 ідеальних частини.(а.с.15)

Крім того було встановлено, що при прийнятті зазначеного розпорядження Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, керувалася рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 вересня 1998 року та 16 жовтня 1998 року, які вподальшому були скасовані Постановою Президії Львівського обласного суду від 21 липня 1999 року, що стверджується долученими до матеріалів справи копіями рішень відповідних судів (а.с. 17-18, 19-21,22-24,25-26).

З врахуванням того, що ОСОБА_6 зареєстрував 1/3 частин будинку, ОСОБА_2 - 2/5 ідеальних частин будинку, що стверджується наявним матеріалами справи і визнано сторонами під час судового розгляду. ОСОБА_1 належить 1/3 частини будинку на підставі заповіту, і навіть з врахуванням того, що на підставі Розпорядженням йому належить 3/10 він не може зареєструвати право власності на частку будинку, оскільки незареєстрована частина будинку складає менше 1/3 частини будинку та менше 3/10 ідеальних частин.

На даний момент, через те, що ОСОБА_1 не може зареєструвати право власності своєї частки будинку, порушується право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вони не можуть реалізувати право власності на будинок у повному обсязі, оскільки один із співвласників немає законодавчої можливості зареєструвати право власності на свою частку будинку.

Крім цього, без реєстрації прав власності ОСОБА_1 не є повноправним власником нерухомого майна.

Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституція України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не підписував заяву, яка стала підставою для винесення Шевченківською районною адміністрацією Розпорядження № 380 про розподіл часток у будинку, про що вказано у самій заяві від 23.03.1999 року та звернувся до суду з вимогою скасувати рішення суду прийняті раніше.

Таким чином, на момент видачі Розпорядження №380 не враховувались інтереси усіх співвласників будинку.

Крім того в даному випадку слід взяти до уваги рішення ЄСПЛ "Рисовський проти України" від 02. 10 2011 (заява № 29979/04). B межах цієї справи суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний i якомога послідовніший спосіб. Зокрема на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість i ясність іхніх дій, мінімізують ризик помилок i сприятимуть юридичній визначеності y цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будьяка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. 3 іншого боку потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу .

Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахуно осіб, яких вони стосуються.

В даному випадку суд вбачає, хоч і не явну помилку державного органу, та вважає за необхідне зазначити, що її існування, впливає на майновий стан осіб, та порушує їх право власності гарантоване Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд вбачає єдиним вирішенням спірного питання скасування рішення державного органу, задля захисту права власності сторін та встановлення розумного балансу між їх інтересами.

Тому приходить до висновку, що розпорядження № 380 Шевченківської районної адміністрації від 20.04.1999 року слід скасувати та скасуванню підлягає запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно, зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом .

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,60, 76-81,258-261, 268, 271 ЦПК України суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Скасувати Розпорядження № 380 від 20 квітня 1999 року Шевченківської райлнної адміністрації Львівської міської ради про затвердження ідеальних долей між співвласниками будинку № 8 по вул. Рубіновій в м. Львові.

Скасувати запис про реєстрацію права власностіна нерухому майно, щодо реєстрації за ОСОБА_2 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 права власності на нерухоме майно зареєстроване за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя ОСОБА_7