Номер провадження: 22-ц/785/5538/18
Номер справи місцевого суду: 501/6339/14-ц
Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтекс-сервіс» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтекс-сервіс» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2018 року (суддя Журавель П.І.)

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просив суд стягнути на його користь з ТОВ «Крайтекс-сервіс» відшкодування завданих йому збитків майнового характеру у частині не покритій страховими виплатами в розмірі 7125,02 грн.; індекс інфляції загальної суми майнової шкоди у розмірі 5704,29 грн.; відшкодування моральної шкоди у сумі 12000 грн.; індекс інфляції суми моральної шкоди у розмірі 9607,2 грн.; три відсотка річних за три роки прострочення грошового зобов'язання по відшкодуванню майнових збитків у сумі 641 грн.; три відсотки річних за три роки прострочення грошового зобов'язання по відшкодуванню моральної шкоди у сумі 1080 грн.; судові витрати віднести на рахунок відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що 17 грудня 2011 року в м. Одеса в результаті ДТП, винним у скоєнні якого був водій автомобіля НОМЕР_1 - ОСОБА_3, його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а він особисто отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта і лівого плечового суглобу.

У зв'язку з ушкодженням здоров'я позивач звертався за медичною допомогою та витратив на лікування 2864,1 грн. На ремонт автомобіля, транспортування ОСОБА_2 витратив 14070 грн.

Отриманні позивачем в наслідок ДТП тілесні ушкодження призвели до тривалих фізичних страждань. Необхідність стаціонарного лікування та пов'язані з цим обмеження змусили його змінити звичний спосіб життя. Він був позбавлений можливості виконувати повсякденні дії, належним чином здійснювати свою підприємницьку діяльність та займатись побутовими справами.

Все це стало причиною його фізичних та моральних страждань. Позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 12000 грн, яку також просив стягнути з відповідача.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Крайтекс-сервіс» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків майнового характеру у частині не покритих страхових витрат, в розмірі 7125,02 грн. Стягнуто з ТОВ «Крайтекс-сервіс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 8000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що суму матеріальних збитків в частині не покритих страхових виплат позивачем підтверджено належними доказами, суму моральної шкоди зменшено, у задоволенні інших позовних вимог відмовлено, оскільки такі виплати, як відсотки річних, індекс інфляції застосовуються лише в грошових зобов'язаннях.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ТОВ «Крайтекс-сервіс».

В скарзі ТОВ «Крайтекс-сервіс» з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, ухвалення нового, про відмову у задоволенні позову.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідач не погоджується з судовим рішенням, оскільки судом не застосовано строків позовної давності, позивачем не доведено вимог про стягнення моральної шкоди.

Інші сторони судове рішення не оскаржували.

На вказану апеляційну скаргу позивачем подано відзив, яким він заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Оскільки ціна позову у справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 176 200 грн), дана цивільна справа відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, п. 1 ч. 3 ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України підлягає розгляду апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 17 серпня 2011 року в м. Одеса в результаті ДТП автомобіль ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень, а він особисто отримав закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта і лівого плечового суглобу.

Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2012 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4

Добровільно відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду відповідач відмовився.

Також судом встановлено, що на час скоєння ДТП водій ОСОБА_4 знаходився у трудових відносинах з власником транспортного засобу - ТОВ «Крайтекс-сервіс».

Згідно з положенням ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Крайтекс-сервіс» щодо порушення позивачем строків позовної давності не можуть прийматись до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб'єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права.

Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб'єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2012 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено постанову про визнання водія ОСОБА_4 винуватцем у ДТП, в якому постраждав позивач ОСОБА_2

16.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, тобто в межах строку позовної давності, тому правових підстав для застосування строку позовної давності не має.

Наявність збитків майнового характеру у частині непокритій страховими виплатами, всупереч доводів апеляційної скарги, доведено матеріалами справи, а саме, випискою медичної карти, копіями чеків про придбання ліків, за проведення автотоварознавчого дослідження. (т.1 а.с.12-21)

Крім того, судова колегія, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди є обґрунтовані, підтверджені належними доказами, яким судом першої інстанції у рішенні дана відповідна оцінка.

Одночасно, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо завищеного розміру моральної шкоди, заявленого ОСОБА_2 оскільки виплата моральної шкоди повинна бути співмірною та розумною, не приводити до збагачення, та погоджується з розміром, встановленим оскаржуваним судовим рішенням.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Судом першої інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Крайтекс-сервіс» залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14.09.2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

Ю.І.Кравець