Номер провадження 2/754/4074/18
Справа №754/3586/18
13 вересня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді - Галась І.А.
при секретарі - Ленській Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Києвіцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Київської області, Вишгородського району, 3-ті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Київської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
Після смерті матері позивача - ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8, відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.
Інша ? частина вказаного житлового будинку належить на праві власності третій особі по справі - ОСОБА_3.
Місце проживання матері - ОСОБА_5 на день смерті було зареєстроване за адресою: НОМЕР_1.
Спадкоємцем за законом на ? частину житлового будинку, що належала на праві власності матері - ОСОБА_5 є донька - позивач ОСОБА_1 Інших спадкоємців за законом і за заповітом немає.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 у Відділі РАЦС Печерського району м. Києва, прізвище матері було змінено з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».
Після укладення позивачем шлюбу з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10 у Відділі РАЦС Мінського виконкому м. Києва, вона (позивач) змінила прізвище з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_5».
Державний нотаріус П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини та запропоновано продовжити строк на прийняття спадщини в судовому порядку, що підтверджується постановою від 21.02.2018 року.
Позивач зазначила, що після смерті матері погіршився стан здоров'я, позивачу довелось доглядати за свекром ОСОБА_8, який тяжко хворів та помер ІНФОРМАЦІЯ_11
Майже відразу після похорон свекра, позивач доглядала за хворою свекрухою - ОСОБА_9. На протязі тривалого період часу в неї не приймали заяву про прийняття спадщини в нотаріальній конторі.
З огляду на вищенаведені обставини, вона (позивач) не мала можливості вчасно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач зазначила, що нею пропущений строк для прийняття спадщини з поважних причин.
На підставі викладеного, позивач просить суд постановити рішення, яким визначити ОСОБА_1 додатковий строк - в два місяці для подання заяви для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті матері - ОСОБА_5, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_8
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2018 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до підготовчого судового засідання (а.с.21).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2018 р. витребувано в П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритою після смерті ОСОБА_5, що померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.33-34).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.05.2018 р. закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-ті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.07.2018 р., яка внесена до протоколу судового засідання замінено неналежного відповідача Київську міську раду на належного відповідача ОСОБА_2 сільську раду Київської області, Вишгородського району.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити в повному обсязі. Додатково в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона ОСОБА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2. В грудні 2012 року через 40 днів після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8, за порадою свої колег, щоб не стояти в черзі до державного нотаріуса, звернулась до приватного нотаріуса Захарченко Тетяни Василівни, яка працювала по вул. Гната Юри, номер будинку не пам'ятає. Нотаріус перевірила всі документи та дивлячись в якому стані була позивач (під дією заспокійливих) запропонувала їй залишити всі свої документи. Нотаріус сказала їй, що все зробить як потрібно, а вона (позивач) після того оговтається, вже після нового року зможе приїхати та забрати всі документи,а разі чого вирішити питання, які б у неї (позивача) виникнули.
Однак, одразу після нового року, вона приїхати до приватного нотаріуса Захарченко Т.В. не змогла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_11 помер свекор ОСОБА_11 та на її утриманні залишилась свекруха інвалід І групи по зору. Поки вирішила всі питання стосовно свекрухи пройшло 40 днів і з нею також необхідно було подавати документи. Згодом, їй ОСОБА_1 повідомили, що помер її рідний (біологічний) батько, з яким її мати не жила вже більше 30, але вона продовжувала періодичне спілкування. Друга жінка батька поховала його, навіть на надав можливості їй, ОСОБА_1 з ним проститись, з приводу чого вона дуже переймалась.
Оскільки вона (позивач) залишила всі необхідні документи у приватного нотаріуса Захарченко Тетяни Василівни, то не переймалась та гадала, що нотаріус зробила все як необхідно, а тому не поспішала до нотаріуса, так як фактично жила на антидепресантах, у зв'язку з втратою за пів року 3-х близьких осіб.
Прийшовши в себе, вона одразу поїхала до приватного нотаріуса. Як виявилось, вона пропустила строк з заявою про відкриття спадщини після смерті матері всього на 5 днів. Приватний нотаріус Захарченко Т.В. не внесла відомості до спадкового реєстру. Нотаріус вибачилась, ледь знайшовши документи повернула їх, а також повернула сплачені нею кошти і відправила позивача до державної нотаріальної контори, при цьому лише тільки через суд. До державної нотаріальної контори позивач звернулась не одразу, а лише через 2 роки, оскільки потрібен був час для відновлення душевного покою.
До державного нотаріуса вона, ОСОБА_1 зверталась 5 разів. Спочатку київський нотаріус відправив її до нотаріуса у Вишгороді, а останній навпаки до державної нотаріальної контори м. Києва, оскільки ? частина будинку знаходиться в Вишгородському районі, а померла мати була прописана в м. Києві та зазначили зібрати всі необхідні довідки, котрі вона зібравши, нотаріуси знову пересилали один одному, при цьому знаходили причини для відмови. У зв'язку з викладеним та своєю необізнаністю вона пропустила строк для прийняття спадщини. Приватний нотаріус Захарченко Т.М. наразі за раніше вказаною адресою не знаходить та наскільки відомо виїхала за кордон.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Київської області, Вишгородського району до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомлено.
Відзив на позовну заяву станом на 13.09.2018 р. на адресу Деснянського районного суду не надходив.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у місті Києві до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання 23.09.2018 року не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлено своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. В підготовчому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Вислухавши пояснення позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2, виданого Палацом одруження, 01.11.1967 року між ОСОБА_6, 1942 року народження та ОСОБА_5, 1949 року народження зареєстровано шлюб, актовий запис №8339. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові «ОСОБА_5», дружині «ОСОБА_5» (а.с.10).
Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3, батьками ОСОБА_13 (позивач), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_12 та про що зроблено відповідний запис за №238, є батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_14 (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_4, виданого Печерським відділом РАЦС м. Києва, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_9 зроблено запис за №353. Після розірвання шлюбу присвоєні прізвища: йому «ОСОБА_5», їй «ОСОБА_5» (а.с.11).
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, НОМЕР_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІНФОРМАЦІЯ_10 уклали шлюб, про що зроблено запис за №2049. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові «ОСОБА_5», дружині «ОСОБА_5» (а.с.13).
Так, судом встановлено та підтверджується наданими суду доказами, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5.
У відповідності до наданої П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, на виконання вимог ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2018 р. копією спадкової справи №168/2018, заведеної після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 вбачається, що 13.02.2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на ? частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.50-64).
Постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті її матері - ОСОБА_5, оскільки для отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю ОСОБА_1 необхідно в судовому порядку продовжити строки для прийняття спадщини та подати письмову заяву особисто або належним чином оформлену про прийняття спадщини в межах строку, встановленого судом, яка подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори, або справжність підпису на заяві про прийняття спадщини має бути нотаріально засвідчено, що передбачено чинним законодавством (а.с.63).
Отже, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вимушена звертатись до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного
Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
В силу ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкування має перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно дост.1261 ЦК України в першу чергу право на спадщину за законом мають діти спадкодавця.
Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.
Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.
Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування.
У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за законом слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за заповітом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.
Згідно буквального її сприйняття, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за законом не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна.
Отже, позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.
Так, позивач ОСОБА_1 просить встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказує те, що тяжко переживала смерть матері, погіршився стан здоров'я, також тяганина з визначенням місця відкриття спадщини, крім того позивачу довелось доглядати за свекром - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 а потім доглядала за хворою свекрухою - ОСОБА_9.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положеньст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.
Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 189, 197, 198, 200, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Київської області, Вишгородського району, 3-ті особи: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6, видане відділом реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_8), протягом двох місяців з дня набрання даним рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: