Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 530/1847/16-ц

провадження № 61-10996св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «Агроекологія»,

третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському району Полтавської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргою приватного підприємства «Агроекологія» на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року у складі судді Обідіної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року стягнуто з приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія») в дохід державного бюджету, де стягувачем є Державна судова адміністрація України, штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 524 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ПП «Агроекологія», зловживаючи своїми процесуальними правами, втретє подало апеляційну скаргу на ухвалу, яка вже була предметом неодноразового оскарження з тих саме підстав.

Апеляційний суд неодноразово відмовляв у відкритті провадження у справі, при цьому, у своїх ухвалах про відмову у відкритті апеляційного провадження наголошував на недопустимості зловживання процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги. Зазначене зауваження суду залишилось поза увагою ПП «Агроекологія», представник якого вкотре у грудні 2017 року подав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у справі, наслідком чого стало чергове направлення справи на апеляційний розгляд.

Апеляційний суд дійшов висновку, що такі дії ПП «Агроекологія» є свідченням недобросовісного використання наданих законом процесуального права апеляційного оскарження, які спрямовані на затягування розгляду справи та фактично унеможливлюють здійснення судом першої інстанції своєчасного розгляду справи упродовж розумного строку.

У лютому 2018 року ПП «Агроекологія» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд незаконно стягнув штраф з підприємства за зловживання процесуальними правами, оскільки після набрання чинності ЦПК України у редакції, яка почала діяти з 15 грудня 2017 року, підприємство вперше подало апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

Посилається, що суд не навів обґрунтувань щодо розміру накладеного штрафу - двох розмірів прожиткового мінімуму.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За змістом статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Встановивши, що ПП «Агроекологія» вчетверте подало апеляційну скаргу на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року про відкриття провадження у справі, при цьому йому вже двічі було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за аналогічними апеляційними скаргами, апеляційний суд обґрунтовано визнав такі дії заявника зловживанням процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд незаконно стягнув штраф з підприємства за зловживання процесуальними правами, оскільки після набрання чинності ЦПК України у редакції, яка почала діяти з 15 грудня 2017 року, підприємство вперше подало апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі, зважаючи на таке.

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року).

Вказані доводи заявника є безпідставними, оскільки ним було подано апеляційну скаргу, яка стала підставою для накладення штрафу, 19 грудня 2017 року, тобто після набрання чинності ЦПК України та саме за її подання, а не за подання попередніх апеляційних скарг. Норми ЦПК України не встановлюють можливість суду накласти арешт виключно при поданні декількох аналогічних апеляційних скарг у період дії чинної редакції ЦПК України.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, щосправи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, посилання касаційної скарги про те, що заявник мав право за правилами нового ЦПК України знову подати апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду після 15 грудня 2017 року, незважаючи на те, що апеляційний суд вже двічі відмовляв йому у відкритті апеляційного провадження, є безпідставними.

Аналізуючи норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції стягуючи із заявника штраф, вбачається, що достатньою підставою для його накладення є встановлення зловживання процесуальними правами особою, яка вчиняє процесуальну дію.

Подаючи вказану апеляційну скаргу, ПП «Агроекологія» достовірно знало те, що апеляційне провадження за нею не може бути відкрито, оскільки для цього є норма процесуального права, яка імперативно це забороняє (пункт 3 частина перша статті 358 ЦПК України), враховуючи, що заявнику вже двічі було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за аналогічними апеляційними скаргами на ту саму ухвалу суду першої інстанції, тому апеляційний суд обґрунтовано визнав дії заявника зловживанням процесуальними правами.

Доводи щодо незаконного накладення штрафу у розмірі двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб також є безпідставними, оскільки відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може накласти штраф у розмірі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто апеляційний суд, за своїм внутрішнім переконанням, наклав штраф у межах, встановлених процесуальним законом. Підстав вважати розмір накладеного штрафу незаконним немає.

Таким чином доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк