Справа № 471/631/18-ц
Провадження №2/471/322/18
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Скарницької І.Б.,

за участі секретаря - Данілової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське справу № 471/631/18-ц за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 лютого 2017 року померла ОСОБА_2, яка за життя була власником земельної ділянки площею 8,735 га, та яка згідно заповіту посвідченого 07.06.2011 року заповідала належну їй земельну ділянку позивачу, однак отримати свідоцтво на право на спадщину в нотаріальній конторі останній не має можливості, так як заповідач померла у м. Тирасполь Республіка Молдова.

Позивач у судове засідання не з'явилася, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

07 червня 2011 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого заповідала належну їй земельну ділянку площею 8,44 га, яка розташована на території Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області, ОСОБА_1 (арк.с.5).

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 померла (арк.с. 4).

Після її смерті, за заявою ОСОБА_1 приватним нотаріусом Братського районного нотаріального округу 03 серпня 2017 року була заведена спадкова справа № 43/2017 (арк.с.8), проте у видачі свідоцтва на право на спадщину йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про смерть посвідчено органами Придністровської Молдавської Республіки, яка не визнана Державою Україна та через відсутності оригіналів документів і рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 24.01.2018 року було встановлено факт смерті ОСОБА_2 22 лютого 2017 року в м. Тирасполь, Республіка Молдова. Цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_2 на момент смерті була громадянкою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005 року № 2709-1V, спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

З урахуванням положень статті 72 цього Закону, здатність особи на складання і скасування заповіту, а також форма заповіту і акта його скасування визначаються правом держави, у якій спадкодавець мав постійне місце проживання у момент складання акта або в момент смерті. Заповіт або акт його скасування не можуть бути визнані недійсними внаслідок недодержання форми, якщо остання відповідає вимогам права місця складання заповіту або права громадянства, або права звичайного місця перебування спадкодавця у момент складання акта чи в момент смерті, а також права держави, у якій знаходиться нерухоме майно.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.ст. 1216, 1217 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини ( ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право приватної власності на земельну ділянку площею 8,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :06:000:0013, що розташована в межах території Іллічівської сільської ради Братського району Миколаївської області, згідно державного акту на право власності на землю серії ЯЕ № 907372, виданого 01 жовтня 2007 року Братською РДА на підставі рішення Братського районного суду Миколаївської області від 10.02.2006 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 22 лютого 2017 року.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

СуддяОСОБА_3