Справа № 204/2694/18
Провадження № 2/204/1075/18 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 160000,00 доларів США та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8810,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що у вересні 2012 року до нього звернувся відповідач, який займався бізнесом, пов'язаним з торгівлею ексклюзивною і дорогою звуковідтворювальною апаратурою Ні-Еnd, і запропонував йому придбати у нього комплект електроніки Ні-Еnd, вартістю 160000,00 доларів США. Його зацікавила ця пропозиція, так як він знав, що така апаратура коштує дорожче, ніж запропонована ОСОБА_4 ціна, тому він запитав у останнього, де ця апаратура і чи можна поглянути і протестувати її. На це відповідач повідомив йому, що електроніка знаходиться на складах митниці і у нього є можливість викупити цю музичну апаратуру, як «конфіскат», і продати йому за значно нижчою ціною, ніж ринкова, за 160000,00 доларів США. Він повірив у серйозність намірів ОСОБА_4 продати йому електроніку і 14 вересня 2012 року передав йому гроші в сумі 160000,00 доларів США, про що ОСОБА_4 власноруч написав йому розписку про їх отримання. Але, в обумовлені строки, відповідач електроніку так і не поставив. Тоді він став вимагати від ОСОБА_4 повернути йому мої гроші. Але відповідач грошей йому не повернув. В грудні 2016 року він звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за невиконаним договором купівлі-продажу електроніки від 14 вересня 2012 року у сумі 160000,00 доларів США. Проте, 19 лютого 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у вказаній справі, яким в задоволенні його позовної заяви до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у сумі 160000,00 доларів США за невиконаним договором купівлі-продажу відмовлено повністю. Цим рішенням суду встановлено, що між сторонами не укладався договір купівлі-продажу електроніки від 14 вересня 2012 року. Рішення суду від 19 лютого 2018 року у справі №204/8070/16-ц набрало законної сили 05 квітня 2018 року і є чинним. Таким чином, можна дійти висновку про те, що грошові кошти у сумі 160000,00 доларів США набуті ОСОБА_4 від ОСОБА_1 без достатніх правових підстав, у звязку з чим підлягають поверненню позивачу.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалися на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказала, що в рамках цивільної справи №204/8070/16-ц вже розглядалась позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, предметом якої було стягнення грошових коштів у розмірі 160000,00 доларів США за невиконання договору купівлі-продажу електронної апаратури. В рамках цивільної справи № 204/2694/18 розглядається позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, предметом якої є стягнення безпідставно набутого майна, зокрема, грошових коштів у розмірі 160000,00 доларів США за невиконання договору купівлі-продажу електронної апаратури. Таким чином, фактично підміняючи поняття та перекручуючи одні й ті ж самі обставини, позивач заявляє одні і ті ж самі позови. Крім того, договір купівлі-продажу електронної апаратури, на який посилається позивач, між відповідачем та позивачем не укладався взагалі. Обставини щодо укладання між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу не підтверджується жодним доказам. В цей же час, зміст розписки не дає можливості віднести її до договору купівлі-продажу. Більш того, зі змісту розписки не вбачається, що вона містить в собі боргові зобовязання, а також неможливо встановити по відношенню до кого такі обовязки виникли, адже в тексті зазначено, що ОСОБА_4 отримано грошові кошти у сумі 160000,00 доларів США, що може свідчити як про отримання ним грошових коштів в борг, так і навпаки про те, що ним було отримано грошові кошти у якості погашення боргового зобовязання. Стосовно тверджень позивача про те, що жодним з рішень судів не доведено факту відношення розписки до цивільної справи № 204/4786/16-ц, то як і стверджувалось відповідачем під час розгляду цивільної справи № 204/8070/16-ц, вказана розписка є вирваним з контексту іншої справи документом, який, по-перше, вже був предметом розгляду іншої справи в суді між тими ж сторонами, а по-друге, має іншу природу виникнення. Так, 01 жовтня 2012 року, між ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_4 (відповідач) було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти на безвідсотковій основі у розмірі 160000,00 доларів США, строком на три роки, до 01 жовтня 2015 року, а ОСОБА_4, в свою чергу, зобовязався повернути грошові кошти у розмірі 160000,00 доларів США у вказаний строк. Вказана розписка передувала укладанню Договору позики та була написана на переліку майна, який планувалось передати під заставу в якості забезпечення зобовязання. Вказані вище обставини були встановлені під час розгляду справи № 204/4786/16-ц Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська та цей факт визнавався сторонами в судовому засіданні. За результатом розгляду вказаної справи було ухвалено рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 204/4786/16-ц, яким суд задовольнив позовні вимоги та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму 160000,00 доларів США за договором позики. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року вказане рішення залишено без змін. Станом на 09.03.2017 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у справі № 204/4786/16-ц набрало законної сили. Отже, зазначені вище обставини є преюдиціальним фактом та безперечно підтверджують те, що вказана розписка вже була предметом спору між тими ж сторонами і з тих самих підстав. Як і зазначалось раніше, розписка не містить в собі зобовязань передбачених правовою природою договору купівлі-продажу, а також інших боргових зобовязань. Так, за своєю суттю розписка повинна бути документом, який видається боржником кредитору з метою вчинення певного виду правочину, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Тобто, досліджуючи боргові розписки чи договори, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує виникнення у сторін прав і обов'язків, має містити в собі істотні умови певного виду правочину, який фіксується шляхом складання такої розписки. Проте, долучена до матеріалів справи розписка не відповідає умовам належності вчиненого між сторонами правочину, у звязку з тим, що з її змісту неможливо встановити між якими сторонами виникли правовідносини, з якого предмету та у який спосіб повинно бути виконано зобовязання. Отже, розписка про отримання грошових коштів, долучена до матеріалів справи, на яку позивач посилається як на підставу виникнення правовідносин, не надає змоги встановити загальнообовязкові для будь-якого правочину умови. Так, зі змісту розписки незрозуміло чи отримував ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 160000,00 доларів США в борг, чи навпаки отримував якості погашення боргових зобовязань, з якою метою та від кого, а також, взагалі не визначено обовязку ОСОБА_4 повернути вказані грошові кошти.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.

У судовому засіданні було встановлено, що 14 вересня 2012 року ОСОБА_4 отримав грошові кошти в сумі 160000 доларів США, що підтверджується розпискою, яку написав власноручно відповідач.

Вищевказані обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2018 року у цивільній справі № 204/8070/16-ц, яке набрало законної сили 05 квітня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини щодо отримання 14 вересня 2012 року ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 160000 доларів США, не потребують доказування, оскільки ці обставини встановлені судовим рішенням у вказаній цивільній справі, що набрало законної сили.

В той же час, самим ОСОБА_4, а також його представником ОСОБА_6, були надані суду письмові заперечення та заява про виклик свідка відповідно в рамках цивільної справи № 204/8070/16-ц, в яких вони зазначали, що ОСОБА_4, дійсно, у вересні 2012 року, можливо це було 14 числа, отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 160000,00 доларів США (а.с.10-12).

Тобто, обставини отримання 14 вересня 2012 року ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 160000 доларів США саме від ОСОБА_1 визнавалися та не заперечувалися відповідачем і його представником. А тому, дані обставини також не підлягають доказуванню в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Заперечення представника відповідача, в яких вона зазначала, що вказана розписка є вирваним з контексту іншої справи документом, який, по-перше, вже був предметом розгляду цивільної справи № 204/4786/16-ц в суді між тими ж сторонами, а по-друге, має іншу природу виникнення, суд вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у цивільній справі № 204/4786/16-ц з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 дійсно була стягнута заборгованість за договором позики у сумі 3225507,48 грн. Цим же рішенням було встановлено, що договір позики між ними був укладений 01 жовтня 2012 року (а.с.19-20).

Вказане рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у цивільній справі № 204/4786/16-ц було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2017 року (а.с.21-22). Тобто, рішення суду першої інстанції у зазначеній справі набрало законної сили 09 березня 2017 року.

Таким чином, обставини встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2016 року у цивільній справі № 204/4786/16-ц, яке скасоване не було та набрало законної сили, доказуванню не підлягають в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

А цим рішенням було встановлено наступне - що договір позики між сторонами, за яким й була стягнута заборгованість, був укладений 01 жовтня 2012 року, в той час, як у даній справі за № 204/2694/18-ц йдеться про розписку, за якою відповідач отримав кошти - 14 вересня 2012 року.

Тобто, очевидним є те, що у цих справах різний предмет спору.

Так само необґрунтованими є твердження представника відповідача й про те, що розписка 14 вересня 2012 року не відповідає умовам належності вчиненого між сторонами правочину, у звязку з тим, що з її змісту неможливо встановити між якими сторонами виникли правовідносини, з якого предмету та у який спосіб повинно бути виконано зобовязання, з огляду на наступне.

Зокрема, спір, що виник у даній справі регулюється Главою 83 книги п'ятої ЦК України, а саме ст. ст. 1212-1215 ЦК України, в той час як стягнення за договорами позики, про що зазначено представником відповідача, регулюється Главою 71 книги п'ятої ЦК України.

А тому, розписка ОСОБА_4 від 14 вересня 2012 року і не має відповідати вимогам боргової розписки, про що зазначено представником відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї норми застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1-2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року № 6-88цс13.

Таким чином, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте або збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження правовідношень між сторонами. Посилання сторони відповідача на стягнуту заборгованість в рамках цивільної справи 204/4786/16-ц є безпідставними, оскільки рішенням суду у даній справі, що набрало законної сили, встановлено, що заборгованість виникла за договором позики саме від 01.10.2012 року, а тому не дають підстав вважати, що оспорювана у даній справі сума вважається отриманою відповідачем на правовій підставі.

З урахуванням всього вищевказаного, суд прийшов до висновку, що позивач довів факт отримання відповідачем від нього суми коштів у розмірі 160000,00 доларів США без достатніх правових підстав.

За таких обставин, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 160000,00 доларів США.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 8810 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 1212 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у сумі 160000,00 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 8810 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Прибережна, буд. 40.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1.

Суддя В.В. Самсонова