Єдиний унікальний номер 229/3227/18 Номер провадження 22-ц/804/579/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.,

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання Сергєєвої К.О.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 справу № 229/3227/18 за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року у складі судді Лопатко Н.В про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин (заінтересовані особи: Дружківський міський центр зайнятості, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області), -

В С Т А Н О В И В :

23 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначав, що на підставі наказу начальника Головного управління МНС України в Донецькій області № 41л/с від 02 червня 2002 року він з 10 червня 2002 року був прийнятий на службу до Головного управління МНС України в Донецькій області, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці.

Наказом в.о. начальника Головного управління МНС України в Донецькій області № 96 від 31 грудня 2004 року він, сержант внутрішньої служби, звільнений зі служби з 31 грудня 2004 року за п. 63 "ж" за власним бажанням.

Проте трудову книжку за колишнім містом роботи він отримав лише влітку 2014 року, коли у зв'язку з захватом незаконними збройними формуваннями його рідного селища Новгородське м. Дзержинська (нині - м. Торецьк) Донецької області був вимушений переїхати у м. Дружківка Донецької області.

Взимку 2017 року він намагався стати на облік до Дружківського міського центру зайнятості, працівники якого звернули його увагу на те, що в його трудовій книжці відсутній запис про припинення ним трудових відносин з Головним управлінням МНС України в Донецькій області.

У січні 2018 року він отримав незавірену копію наказу про своє звільнення та звернувся до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області з заявою про внесення у трудову книжку запису про його звільнення та отримав відповідь, що зробити це на даний час неможливо, оскільки всі архівні документи про проходження служби знаходяться на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2.

Просив встановити факт припинення трудових відносин між ним, ОСОБА_1, та Головним управлінням МНС України в Донецькій області з 31 грудня 2004 року за власним бажанням на підставі п. 63 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, за згодою сторін (а.с. 1-2).

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дружківський міський центр зайнятості, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, про встановлення факту припинення трудових відносин залишено без розгляду.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на підстави й предмет заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, позицію представника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, який проти задоволення заяви заперечує, наявний спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження (а.с. 42).

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вважає, що судом дана неправильна правова оцінка фактичним обставинам справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Зазначає, що жодного спору про право в розумінні частини 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладений у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", не існує та не існувало. Він звернувся до суду для підтвердження факту розірвання трудових відносин, на підтвердження цього факту надав наказ в.о. начальника Головного управління МНС України в Донецькій області № 96 від 31 грудня 2004 року, згідно якого він, сержант внутрішньої служби, звільнений зі служби з 31 грудня 2004 року за п. 63 "ж" за власним бажанням. Встановлення факту припинення трудових відносин йому необхідно у зв'язку з тим, що запис про звільнення у трудову книжку не внесено. Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області внести у трудову книжку запис про його звільнення в теперішній час не має можливості, оскільки всі архівні документи про проходження служби знаходяться на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 45 - 46).

Заінтересованими особами - Дружківським міським центром зайнятості, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області копії апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 отримані 06 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 59, а.с. 64).

Письмові відзиви на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 заінтересованими особами на час розгляду справи не надані.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В оскаржуваній ухвалі Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових відносин зазначено, що вона може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа № 229/3227/18 за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Дружківський міський центр зайнятості, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, про встановлення факту припинення трудових відносин з апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикції ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 30.10.2018 року визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Соломаха Л.І., судді Кішкіна І.В., Канурна О.Д. (а.с. 50).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 27.11.2018 року у зв'язку із хворобою судді Кішкіної І.В. визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Соломаха Л.І., судді Канурна О.Д., Космачевська Т.В. (а.с. 69).

У судовому засіданні апеляційного суду 28 листопада 2018 року заявник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, оскільки через відсутність у трудовій книжці запису про звільнення він не може стати на облік у центр зайнятості, не може працевлаштуватися.

Представники заінтересованих осіб - Дружківського міського центру зайнятості, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області у судове засідання апеляційного суду 28 листопада 2018 року не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені: судові повістки - повідомлення про розгляд справи 28 листопада 2018 року Дружківським міським центром зайнятості отримані 16 листопада 2018 року, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області - 20 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 65, а.с. 67).

Представники заінтересованих осіб апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомили і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що вони не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників заінтересованих осіб - Дружківського міського центру зайнятості, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, явка яких у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Таких висновків апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 ст. 5 ЦПК).

У цій справі заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Він просить встановити факт припинення трудових відносин між ним та Головним управлінням МНС України в Донецькій області з 31 грудня 2004 року за власним бажанням на підставі п. 63 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, за згодою сторін. Посилається на те, що внести запис про припинення трудових відносин у його трудову книжку за повідомленням Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на даний час неможливо, оскільки всі архівні документи, які підтверджують відомості про проходження служби, знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Донецьку. Встановлення такого факту заявнику необхідно з метою стати на облік до Дружківського міського центру зайнятості.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження.

Зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним, за змістом частини другої ст. 315 ЦПК України суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 3 постанови від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, та позиції Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області у цій справі вбачається спір про право.

З матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 має постійне зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_3, що підтверджується його паспортом громадянина України НОМЕР_2, виданим 05 листопада 2016 року Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області (а.с. 3).

ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 30.01.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої його фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно долученої до заяви копії трудової книжки ОСОБА_1, яка заповнена 23 серпня 2000 року, в ній є запис під № 4 про прийняття його 10 червня 2002 року на службу в органи ДПО УМВД України в Донецькій області, запис внесено на підставі наказу № 41 л/с від 02.06.2002 року (а.с. 5). Після запису № 4 про прийняття на службу будь-які інші записи, в тому числі про звільнення зі служби, в трудовій книжці відсутні.

Згідно частини 4 ст. 7 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення іншого виду зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до законодавства.

Внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

Взята на облік внутрішньо переміщена особа, яка не має документів, необхідних для надання статусу безробітного, отримує статус безробітного без вимог, що застосовуються за звичайної процедури. До отримання документів та відомостей про періоди трудової діяльності, заробітну плату (дохід), страховий стаж допомога по безробіттю таким особам призначається у мінімальному розмірі, встановленому законодавством на випадок безробіття.

Відповідно до частини 2 ст. 22 Закону України від 02.03.2000 року № 1533-III "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, реєстрація безробітних, які звертаються за сприянням у працевлаштуванні, проводиться центром зайнятості незалежно від зареєстрованого місця проживання чи перебування.

Під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально.

Реєстрація проводиться за умови пред'явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, облікової картки платника податків, трудової книжки (цивільно-правового договору чи документа, який підтверджує період зайнятості), а в разі потреби також військового квитка, диплома або іншого документа про освіту.

Особа, яка втратила трудову книжку, пред'являє дублікат трудової книжки чи довідку архівної установи про прийняття та звільнення з роботи або цивільно-правовий договір чи документ, який підтверджує період зайнятості такої особи.

Внутрішньо переміщені особи пред'являють довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та надають її копію.

У разі відсутності документів, що підтверджують факт звільнення, внутрішньо переміщені особи також пред'являють:

заяву про припинення трудових відносин, справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, або документ, що підтверджує факт припинення зайнятості (цивільно-правовий договір, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців), або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку;

розрахунковий документ (квитанцію), що підтверджує надсилання зазначеної заяви роботодавцю рекомендованим листом з описом вкладення.

Пунктом 7 цього Порядку встановлено, що відсутність на дату звернення до центру зайнятості документів, зазначених зокрема у пункті 3 цього Порядку, є підставою для відмови у наданні статусу безробітного.

Отже, для реєстрації ОСОБА_1, як безробітного, йому необхідно пред'явити до державної служби зайнятості трудову книжку, яка містить період зайнятості та підстави припинення трудових відносин. Проте в трудовій книжці ОСОБА_1 запис про припинення служби в органах ДПО УМВД України в Донецькій області відсутній, у зв'язку з чим відповідно до п. 3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, ОСОБА_1 має надати до державної служби зайнятості документ, що підтверджує факт припинення зайнятості або відповідне рішення суду - у разі припинення трудових відносин (припинення зайнятості) у судовому порядку.

На підтвердження факту припинення служби ним надано незасвідчену в установленому законом порядку копію наказу № 96 о/с від 31.12.2004 року (1, 5 та 6 сторінки), в якому є відомості про звільнення за пунктом 63 "ж" (за власним бажанням) сержанта внутрішньої служби ОСОБА_1, водія - механіка інженерної групи частини спеціальної техніки загону технічної служби Головного управління МНС України в Донецькій області з 31 грудня 2004 року; вислуга років на 31.12.2004 року складає в календарному обчисленні 02 роки 06 місяців 21 день, в пільговому обчисленні - не має; підстава: рапорт ОСОБА_1 від 31.12.2004 року; рішення комісії по РП ГУ МНС області від 28.12.2004 року. Згідно наданої копії наказу він виданий в.о. начальника Головного управління полковником внутрішньої служби А.П. Чернецьким, підпис якого в наданій суду копії наказу відсутній (а.с. 6 - 7).

Згідно відповіді Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, яке в теперішній час знаходиться у м. Маріуполі Донецької області, на звернення ОСОБА_1 щодо внесення в трудову книжку запису про звільнення (№ 12/12/І-07 від 23.02.2018 року) всі архівні документи, які підтверджують відомості про проходження служби, знаходяться на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку з чим надання запитуваної інформації на теперішній час не є можливим (а.с. 8).

У відзиві від 28.08.2018 року на заяву ОСОБА_1 заінтересована особа - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області зазначає, що ОСОБА_1 дійсно звертався до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області щодо внесення в трудову книжку запису про його звільнення, однак йому було відмовлено, оскільки всі архівні документи, які підтверджують відомості про проходження служби, знаходяться на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2. Заявник не пояснює чому, звільнившись зі служби 31 грудня 2004 року, він не забрав трудову книжку, залишив її на зберігання у відділі кадрів і звернувся за нею лише влітку 2014 року (майже через 10 років), коли вже було відомо про захоплення м. Донецька, де знаходилася вся документація стосовно колишніх та діючих співробітників. Виникають сумніви у достовірності наказу Головного управління МНС України в Донецькій області від 31.12.2004 року № 96 о/с, копію якого надав заявник, оскільки звільненій особі видають не наказ, а витяг з наказу, засвідчений підписом та печаткою, а наказ залишається у Головному управлінні, та з часом передається до архіву. Перевірити достовірність надано заявником наказу з незалежних від Головного управління причин не уявляється можливим (а.с. 22 - 23).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п. 2.4.).

Записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.26).

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Днем звільнення вважається останній день роботи (п. 2.27).

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1.).

В заяві ОСОБА_1 просить встановити факт припинення трудових відносин з зазначенням конкретної дати звільнення (31 грудня 2004 року), конкретної причини звільнення, (п. 63 "ж" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, за згодою сторін).

Отже, для встановлення факту припинення трудових відносин суд має встановити дату звільнення, причину звільнення, яким документом оформлено звільнення - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно Розділу VII "Звільнення зі служби" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114, в редакції, яка діяла станом на 31 грудня 2004 року, що є ймовірною датою звільнення заявника, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил СРСР (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом СРСР "Про загальну військову повинність" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку) (пункт 62).

Згідно п. 2 цього Положення сержант внутрішньої служби, як зазначено спеціальне звання ОСОБА_1 в наданій ним копії наказу, належить до молодшого начальницького складу.

Згідно п. 63 Положення особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 5 цього Положення;

б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії;

в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час - обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад;

г) за вислугою строку служби, передбаченого договором, якщо особи рядового і молодшого начальницького складу не виявляють бажання продовжувати службу;

д) через службову невідповідність;

є) за порушення дисципліни;

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків;

з) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Пунктом 69 Положення передбачено, що звільнення зі служби осіб рядового і молодшого начальницького складу провадиться начальниками, яким таке право надане Міністром внутрішніх справ УРСР.

Отже, підстави припинення служби визначаються законом, припинення служби має виражатись у певній юридичній формі та має певні правові наслідки як для заявника, так і для заінтересованої особи - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області.

Заінтересована особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області не визнає надану заявником ОСОБА_1 на підтвердження факту припинення трудових відносин копію наказу від 31.12.2014 року № 96 о/с.

Невизнання факту припинення трудових відносин, який просить встановити ОСОБА_1, і свідчить про наявність спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб'єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов'язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб'єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Сумніви Головного управління щодо достовірності наказу про припинення служби є обгрунтованими, оскільки з матеріалів справи встановлено, що надана заявником копія наказу не засвідчена в установленому законом порядку. Більш того, в копії наказу відсутній підпис особи, яка його видала - в.о. начальника Головного управління полковника внутрішньої служби А.П. Чернецького. В копії наказу є лише три аркуші з шести (1 аркуш, на якому зазначено яким органом видано наказ, його номер та дата, а далі йдуть аркуші 5 та 6), що викликає сумніви чи відноситься аркуш 1 наказу № 96 о/с від 31.12.2004 року до аркушів 5, 6, на яких відсутнє посилання на наказ № 96 о/с від 31.12.2004 року.

Згідно п. 2.14 "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників" у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

В долученій до заяви ОСОБА_1 копії трудової книжки перед записом № 4 про його прийняття на службу як заголовок зазначено повне найменування підприємства "ГУ МЧС Украины в Донецкой области", а далі у запису № 4 зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи "ГПО УМВД Украины в Донецкой области", що суперечить назві установи в заголовку та потребує з'ясування куди ж був прийнятий на службу в червні 2002 року ОСОБА_1

Заявник правильно зазначає, що органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України на підставі Указу Президента України від 27.01.2003 року № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління у сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій". Тобто при внесенні у червні 2002 року відомостей про прийняття ОСОБА_1 на службу назва органу, до якого був прийнятий на службу ОСОБА_1, не могла зазначатися в заголовку як "ГУ МЧС Украины в Донецкой области".

Посилання заявника в заяві про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин на абзац другий частини 4 ст. 7 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" є безпідставним.

Згідно абзацу другого частини 4 ст. 7 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). У разі припинення приймання поштових відправлень на/з території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, така заява подається до відповідного районного, міськрайонного, міського, районного у місті центру зайнятості за місцем проживання внутрішньо переміщеної особи.

В заяві про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 посилається на те, що він звільнений зі служби ще 31 грудня 2004 року.

Отже, на нього розповсюджується норма абзацу 1 частини 4 ст. 7 Закону України від 20.10.2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", згідно якої внутрішньо переміщена особа, яка звільнилася з роботи (припинила інший вид зайнятості), за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення іншого виду зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструється як безробітна та отримує допомогу по безробіттю, соціальні та інші послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття відповідно до законодавства.

Від встановлення юридичного факту припинення трудових відносин, зокрема, дати звільнення заявника ОСОБА_1 та причини його звільнення, в тому числі залежить його страховий стаж, який впливає на розмір допомоги по безробіттю, з метою отримання якої заявник і звернувся до суду.

Зважаючи на викладені положення законодавства, матеріали справи та вимоги заяви, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано на підставі частини 4 ст. 315 ЦПК України залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право (щодо проходження заявником служби, підстав припинення служби, часу, з якого вона припинена, щодо розміру страхового стажу та допомоги по безробіттю), який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 19.07.2018 року у справі № 607/8191/17, в постанові від 27.06.2018 року у справі № 127/16547/17, а також з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 03.05.2018 року у справі № 235/3754/17.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право між ОСОБА_1 та Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, є необґрунтованими.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Така ж норма міститься і в частині 6 ст. 295 ЦПК України, згідно якої якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Апеляційний суд під час постановлення цього судового рішення враховує, що заявник не позбавлений можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний ним порядок захисту не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя.

Оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення виготовлено 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха