справа № 489/7212/18
провадження №2/489/2962/18
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

28 листопада 2018 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, у примусовому порядку і в повному обсязі; стягнути з відповідача пеню у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Одночасно, у позовній заяві просить оголосити відповідача в розшук та заборонити йому виїзд за кордон, а також накласти арешт на все майно, що знаходиться за адресою реєстрації відповідача до повної сплати ним заборгованості по аліментам та відновлення регулярних платежів відповідно до виконавчого листа № 2/489/1194/14 від 10.07.2014, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва.

При вирішенні вимог в частині забезпечення позову суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

За положеннями частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведете та, що позивач окремої заяви про забезпечення позову до суду не надала, викладені у позові способи забезпечення позову не можуть розцінюватися, як заява про його забезпечення. Крім того, позовна заява не містить ціни позову, а також конкретного майна і докази на підтвердження належності його на праві власності відповідачу, що не надає можливість визначити співмірність, вказаних позивачем заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, а тому заява про забезпечення позову, так як іншого ЦПК України не передбачено, підлягає поверненню позивачу.

Слід звернути увагу позивача, що оголошення розшуку боржника та тимчасове обмеження йому у праві виїзду за кордон (статі 438, 441 ЦПК України) є заходами, які відповідно до розділу VI ЦПК України вживаються судом на стадії примусового виконання судового рішення у межах відповідного виконавчого провадження, та не є заходами забезпечення позову в розумінні статті 150 цього Кодексу. Крім того, предявлення позовної заяви не передбачає попереднього розшуку відповідача, оскільки відповідно до частини 10 статті 187 ЦПК України якщо не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про що особа вважається належним чином повідомленою.

За таких обставин на підставі частини 9 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 153, 353 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини - повернути.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В.Коваленко