Справа № 2-211/11
Провадження № 4-с/487/80/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Оцабера М.С., розглянувши в судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" на дії державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 року АТ «Миколаївобленерго» звернулось до суду зі скаргою на рішення (дії) головного державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1, в якій просить суд скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження від 18.10.2018 за №56820492, зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом.

Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2018 до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області для примусового виконання АТ «Миколаївобленерго» направлено виконавчий лист №2-211/11 від 13.08.2013 виданий Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Миколаївобленерго» боргу в сумі 4308,56грн. та судового збору в сумі 171,00 грн. При цьому, в заяві про відкриття виконавчого провадження в реквізитах Боржника АТ «Миколаївобленерго» було допущено помилку в даті народження боржника та його РНОКПП і державним виконавцем стягнуто кошти з іншої особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні. В подальшому, до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області АТ «Миколаївобленерго» направлено клопотання про виправлення помилки, однак головним державним виконавцем Годун Г.М. 18.10.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки кошти стягнуто та перераховано на рахунки стягувача. Оскільки перераховані АТ «Миколаївобленерго» стягнуто не з боржника, АТ «Миколаївобленерго» повернуто зазначені кошти на рахунок Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області. Таким чином судове рішення є невиконаним, а постанова про закінчення виконавчого провадження перешкоджає подальшому його виконанню і тому підлягає скасуванню.

16.11.2018 головним державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 подано відзив на скаргу АТ «Миколаївобленерго» в якому заперечила проти задоволення скарги. Зокрема у відзиві зазначено, що 18.10.2018, у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56820492 у звязку з тим, що стягнута з боржника ОСОБА_2 заборгованість в сумі 4308,56грн. та судового збору в сумі 171,00грн. перерахована стягувачу згідно платіжного доручення від 10.10.2018. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. В даному випадку, фактичним виконанням рішення стало перерахування 10.10.2018 коштів за виконавчим документом на користь стягувача АТ «Миколаївобленерго» в повному обсязі. Заперечила доводи скарги про те, що стягнуті кошти не є коштами, які стягнуті з належного боржника, оскільки АТ «Миколаївобленерго» не зазначено джерело отримання інформації про дату народження та РНОКПП боржника ОСОБА_2, а тому повідомлені дані, що ОСОБА_2 31.05.1958р.н. РНОКПП НОМЕР_1 не є боржником, сумнівні.

Представниками АТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_3 та Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_4 надано суду заяви про розгляд справи за відсутності останніх.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась вчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно зіст.447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

07.05.2018 АТ «Миколаївобленерго» звернулося до Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про примусове виконання виконавчого листа №2-211/11 від 13.08.2013 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Миколаївобленерго» боргу в сумі 4308,56грн. та судового збору в сумі 171,00 грн. При цьому у заяві про відкриття виконавчого провадження АТ «Миколаївобленерго» зазначило дані про ОСОБА_2 вказавши її дату народження «31.05.1958р.н.» та РНОКПП «НОМЕР_1».

14.06.2018 державним виконавцем відкрито провадження та в подальшому стягнуто з рахунків ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» суму коштів, які перераховано на користь АТ «Миколаївобленерго» а також стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.

Водночас, як вбачається зі скарги та доданих до неї документів, а саме копії паспорту громадянина України серії ЕО 021830 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ОСОБА_2, яка є боржником у виконавчому провадженні, народилася 29 грудня 1963 року та одержала ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Водночас, зазначивши у заяві про відкриття виконавчого провадження помилкові дані про боржника, які мали б ідентифікувати останнього, АТ «Миколаївобленерго» фактично надало дані про іншу особу, яка має з боржником однакові тільки прізвище імя та по батькові ОСОБА_2, однак боржником не є. Таким чином, внаслідок допущеної АТ «Миколаївобленерго» помилки, державним виконавцем здійснювалось виконавче провадження відносно особи, яка не є боржником а також, особливо негативним наслідком такої помилки стало фактичне стягнення грошових коштів з особи, яка не є боржником.

За таких обставин, суд вимушений окремо зазначити, що право АТ «Миколаївобленерго» як стягувача на зазначення у заяві про відкриття виконавчого провадження відомостей, що ідентифікують боржника в даному випадку стягувачем використано всупереч меті та з порушенням ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Як встановлено судом, боржником за виконавчим листом №2-211/11 від 13.08.2013 є ОСОБА_2, 29.12.1963р.н., РНОКПП НОМЕР_2. Відповідно, стягнення коштів за рішенням з іншої особи не може вважатися виконанням рішення, а тому оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.10.2018 підлягає скасуванню. Крім того, кошти стягнуті з особи, яка не є боржником, АТ «Миколаївобленерго» повернуто на рахунок Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Стосовно вимоги заявника про зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2016 №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд не має права зобов'язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Таким чином, відновлення виконавчого провадження після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження як і вчинення виконавчих дій віднесено до виключної компетенції державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353, 354, 450, 451, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу АТ «Миколаївобленерго» задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження від 18.10.2018 за №№56820492.

В іншій частині скарги про зобовязання державного виконавця поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії в порядку, встановленому законом, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївського області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення (ухвали).

Суддя Д.Г. Нікітін