У Х В А Л А

10 вересня 2018 року

м. Київ

Справа № 462/6473/16-ц

Провадження № 14-400 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_3 (далі також - позивач) до ОСОБА_4 (далі також - відповідач) про повернення процесуальних витрат, понесених під час кримінального провадження,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 1 березня 2017 року і

в с т а н о в и л а:

8 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом і просила стягнути із відповідача на свою користь процесуальні витрати у сумі 32 565 грн, а саме: витрати на правову допомогу - 24 450 грн; витрати, пов'язані з прибуттям до місця судового засідання - 2 700 грн; добові - 1 000 грн, компенсацію за відрив від звичайних занять - 4 000 грн, витрати, пов'язані із забезпеченням доказів, - 415 грн.

Мотивувала тим, що 15 квітня 2015 року Галицький районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою визнав відповідача винною у вчиненні злочину за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу (далі - КК) України та звільнив від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України. Зазначала, що у вказаній ухвалі суд не вирішив питання про стягнення з відповідача процесуальних витрат і залишив цивільний позов потерпілої (позивача) без розгляду. Стверджувала, що до цього часу їй не повернуті процесуальні витрати, понесені під час кримінального провадження у 2013-2016 роках. Вказувала, що внаслідок невиконання вимог кримінального процесуального законодавства суди порушили право позивача на відшкодування понесених нею процесуальних витрат. Звертала увагу на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2016 року у справі № 5-5034км16, в якій було роз'яснене право позивача на звернення до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення процесуальних витрат.

12 грудня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова ухвалою відмовив у відкритті провадження у справі.

Мотивував тим, що позивач звернулася з приводу повернення їй витрат, понесених під час кримінального провадження, що вирішується за правилами кримінального судочинства. Суд першої інстанції також вказав, що Галицький районний суд м. Львова 4 березня 2016 року у справі № 461/1469/13-к ухвалою відмовив позивачеві у задоволенні аналогічної заяви про стягнення процесуальних витрат.

1 березня 2017 року Апеляційний суд Львівської області постановив ухвалу, якою залишив без змін ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року.

Мотивував тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а вимоги позивача мають вирішуватися згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України.

20 березня 2017 року позивач звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просить скасувати постановлені у справі ухвали та направити справу на розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Вказує на порушення судами норм процесуального права. Стверджує, що суди попередніх інстанцій проігнорували ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2016 року у справі № 5-5034км16, в якій було роз'яснене право позивача на звернення до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення їй процесуальних витрат. Вважає, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшли неправильних висновків про відмову у відкритті провадження, оскільки вимоги про повернення понесених процесуальних витрат мають розглядатися за правилами цивільного судочинства.

29 травня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив провадження у справі.

29 червня 2017 року відповідач подала заперечення на касаційну скаргу; просить залишити її без задоволення. Мотивує тим, що позивач вводить суд в оману, приховуючи факти неодноразового звернення з подібними позовами, умисно маніпулюючи підставами та розмірами позовних вимог. Зазначає, що 19 травня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою відмовив позивачу у відкритті провадження за позовом про стягнення витрат, понесених під час кримінального провадження (справа № 462/3425/15-ц). Вказує, що 16 травня 2017 року Апеляційний суд Львівської області розглянув справу № 462/1268/17 за черговою заявою позивача до відповідача про стягнення витрат, понесених під час кримінального провадження, та передав на новий розгляд до суду першої інстанції питання про відкриття провадження за її заявою. Звертає увагу на те, що ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року у кримінальній справі № 461/1469/13-к, в якій суд не вирішив питання про розподіл процесуальних витрат, позивач не оскаржувала.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

30 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою призначив справу до судового розгляду.

15 серпня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що позивач оскаржує ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 1 березня 2017 року з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справа розглядатиметься Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення процесуальних витрат, понесених під час кримінального провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 1 березня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 3 жовтня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкО. Б. Прокопенко
С. В. БакулінаЛ. І. Рогач
В. В. БританчукЛ. М. Лобойко
В. І. ДанішевськаО. М. Ситнік
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
О. Р. КібенкоВ. Ю. Уркевич
В. С. КнязєвО. Г. Яновська