441/1143/18 2/441/627/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2018 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Пеленської Х.О.

розглянувши відкрито у залі суду у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Галичанівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку, в порядку спадкування, за кожним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись з позовом до Галичанівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл., за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що помер 13.02.2008р., мотивуючи тим, що є спадкоємцями за законом після смерті батька, фактично прийняли спадщину, в травні звернулись до нотаріуса для її оформлення, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на таке. В інший спосіб, як звернутись до суду, вони спадщину оформити не можуть, просили позов задовольнити.

Позивачі в судове засідання не зявились, 26.11.2018р. представник позивачів ОСОБА_4 подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, 21.09.2018р. сільський голова подав лист про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.57).

Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року.

Згідно ч. 4 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001р. № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди,прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992р.

У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них…, який затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства 13.06.2012р. № 304, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992р. індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (додається).

Із копії свідоцтва про смерть І-СГ №097687 та І-СГ №122063 (а.с.12, 13) убачається, що 27.05.2007р. померла ОСОБА_5, а 13.02.2008р. - ОСОБА_3

Із копій свідоцтва про народження ІІ-АВ № 360443 і ІІ-СГ № 412660 (ас.14, 15) убачається, що батьками позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 значаться ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Із змісту позову, із довідки Галичанівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. №515 від 03.07.2018р., із копії будинкової книги (а.с. 16, 29-34) убачається, що ОСОБА_3 до дня смерті проживав та був зареєстрований у будинку на вул. Центральна, 7 у с.Галичани Городоцького р-ну Львівської обл., разом з ним були зареєстровані та проживали позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2

18.05.2018р. приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської обл. ОСОБА_6 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 ч. житлового будинку на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл. у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.17).

Із долучених до справи копій свідоцтва на забудову від 26.02.1976р. і проекту одноквартирного трьохкімнатного житлового будинку ОСОБА_3 (а.с.24, 30-35), із копій з погосподарських книг с. Галичани за 1980-2000р.р. (а.с. 36-47), із копії технічного паспорту на житловий будинок на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл. від 30.05.2018р. (а.с. 18-22) убачається, що вищеозначений будинок зведений у 1975р. відповідно до виготовленого проекту, що головою означеного домогосподарства та фактичним його власником значився ОСОБА_3

Ухвалою Галичанівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. від 18.03.1994р. (а.с.28-29) ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,59 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Обставин, які б вказували, що ОСОБА_3 при житті набув або володів житловим будинком з господарськими та надвірними спорудами на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл. неправомірно, або що такий є самочинно зведений, судом не встановлено.

За наведеного, суд приходить переконання, що ОСОБА_3 користувався як власник житловим будинком з господарськими та надвірними спорудами на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл., що позивачі, як спадкоємці першої черги, після смерті останнього прийняли спадщину, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, тому є підстави для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_7 права спільної часткової власності на означене будинковолодіння по 1/2 ч. за кожним, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 17.02.1971р.н. і ОСОБА_2, 09.04.1979р.н., в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3, який помер 13.02.2008р., право спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на вул. Центральна, 7 у с. Галичани Городоцького р-ну Львівської обл., за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Українець П.Ф.