Справа № 545/1459/18
Провадження № 2/545/999/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі : головуючого судді : Гальченко О.О.,

при секретарі : Новак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 12.06.2018 року звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Кіровський Красноліманського району Донецької області, мешкає в АДРЕСА_1 є власником квартири №11 в селі Розсошенці по вул. Геофізичній, 2, яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.03 1993 року, виданого відділом приватизації житла по Східно-Українській геофізичній розвідувальній експедиції, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.1999 року серії АВВ № 098592, виданого державним нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори - ОСОБА_3, спадкова справа № 694-1998, зареєстровано в реєстрі за № 1-1000.

Згідно з довідкою про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги. КП «Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району» № 1038 від 17.05.2018 року у належному ОСОБА_1 житлі за вказаною адресою зареєстрований також її онук, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не проживає за місцем реєстрації протягом 11 років, що підтверджується актом обстеження матеріально- побутових умов, складеним комісією в складі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, затверджений головою Щербанівської сільської ради ОСОБА_7 22.05.2018 року.

Вже тривалий час вони з онуком не спілкуються, відповідач не приїздить і не телефонує, його особистих речей в її помешканні немає, місце його проживання на даний момент їй не відомо. Покинувши місце своєї реєстрації, відповідач не вжив дій по зняттю з реєстрації. Направити йому своє прохання письмово вона не може, бо точна адреса його проживання їй не відома. Відповідно, позбавлена можливості вирішити свою проблему в позасудовому порядку.

Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ст. 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В свою чергу відповідач, який добровільно не проживає протягом 11 (одинадцяти) років за адресою: АДРЕСА_2, втратив право на користування житлом, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік.

Реєстрація відповідача в будинку позивача порушує її права як власника житла на вільне користування своєю приватною власністю та перешкоджає в оформленні їй субсидії на оплату комунальних послуг, вартість яких розраховується, в тому числі, і виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб. Допомоги ж в оплаті комунальних послуг відповідач не надає, відтак, погіршується й без того складне матеріальне становище позивача, розмір пенсії якої станом на травень 2018 року складає 1 802,38 грн., що підтверджується довідкою Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 29.08.2018 № 2046.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таким вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Вищевказана постанова є обовязковою для суду з огляду на положення ч. 1 ст. 417 ЦПК України, оскільки там зазначено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання, згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає. Відповідно до ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи є фіксацією фактичного місця її проживання. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Крім того, реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. Вказаною статтею також передбачено, що особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобовязання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобовязані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

З викладеного слідує, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. У звязку з викладеним виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області у вказаній справі виступає в якості органа реєстрації, відтак, є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не проживає за місцем реєстрації одинадцять років, що значно перевищує річний термін, оплату за проживання не здійснює, ніяких заходів по збереженню житла за собою не вживає, заходів по вселенню у будинок не приймає, вважаю, що права позивача - ОСОБА_1 як власника вказаного нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Водночас ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1 762 гривні. Тож судовий збір за подання цієї заяви буде складати 704,80 грн. (1762 * 0,4). Разом зі сплатою судового збору позивачеві довелося також оплатити комісію при прийомі платежів у «Ощадбанку» в сумі 10 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», позивач є субєктом права на безоплатну вторинну правову допомогу, що підтверджується завіреними копіями наказів директора Другого Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_8 № 235 від 04.06.2018 року «Про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1» та № 98 від 04.06.2018 року «Про уповноваженні працівника відділу представництва на надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1». Таким чином, судові витрати, які понесла Позивач при поданні цієї позовної заяви складають 704,80 грн. + 10 грн. = 714,80 грн.

Прохала визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 по вулиці Геофізичній, 2 в с. Розсошенці Полтавського району ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та в разі задоволення позовних вимог, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 714,80 грн., які складаються зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн., та комісії «Ощадбанку» за прийом платежів 10 грн.

В судове засідання сторони у справі не з»явилися. Представник позивача - адвокат ОСОБА_9 ( а. с. 14-16 ), надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де позовні вимоги підтримує, прохає задовольнити та не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку ( а. с. 45 ). Третя особа виконавчий комітет Щербанівської сільської ради Полтавського району надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, де при розгляді справи покладались на розсуд суду ( а. с. 23, 31, 41 ).

Відповідач жодного разу не з»явився в судові засідання з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації , про що маються докази у справі у вигляді кореспонденції суду повернутої з відмітками : «за закінченням строку зберігання» ( а. с. 32-33, 34-35, 43-44 ). Тому, було дано оголошення на веб-сайті суду, що є належним його повідомленням ( а. с. 40 ). Від нього не надійшло будь-яких заяв про поважність причин не явки або про відкладення слухання справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності не з»явившихся, належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи в заочному порядку згідно ст. 223, 280-281 ЦПК України.

Судом встановлено всі обставини, на які послалась в позові позивач і вони підтверджуються матеріалами справи на а. с. 5 16, 46-49.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст. 16, 321, 391 ЦК України, так як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судові витрати по справі понесені позивачкою підлягають відшкодуванню в повному обсязі із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 12, 13, 43, 44, 49, 141, 223, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 16, 321, 391 ЦК України, ст. 72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 11 по вулиці Геофізичній, 2 в селі Розсошенці Полтавського району Полтавської області , ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в загальній сумі 714,80 гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: ОСОБА_10