АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9433/18Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/789/870/18 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Щавурська Н. Б., Хома М. В.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

за участю представника апелянта ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу № 607/9433/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст якого складено 09 липня 2018 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду із даним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послалася на те, що з часу винесення судом рішення про збільшення розміру аліментів її доходи значно знизилися у порівнянні з ростом цін, заробітна плата не може покрити витрат на утримання дитини. Крім того, зросли потреби на утримання дитини, яка почала відвідувати театральну студію, танцювальний гурток, додаткові заняття з англійської мови, а також з'явилися витрати на харчування в школі. Просила збільшити розмір аліментів та стягувати щомісяця з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та 300 гривень додаткових витрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки відповідно до рішень Борщівського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2012 року та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року та стягувати із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1200 гривень щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати із дня вступу рішення в законну силу і до досягнення повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

В серпні 2018 року представник відповідача адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на вказане рішення в частині визначення судом розміру аліментів у сумі 1200 грн., посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Зазначає, що судом першої інстанції не зазначено жодної обставини, передбаченої ст.192 СК України, яка була б обґрунтованою підставою для збільшення розміру аліментів. Та обставина, що з віком збільшилися потреби дитини в одязі, взутті, харчуванні, з'явилися потреби відвідувати додаткові платні гуртки, а також, що в державі відбулися інфляційні процеси, не є беззаперечним доказом погіршення матеріального стану позивача. Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції позивачка не довела обставин, на які посилалася як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що матеріальний стан відповідача значно поліпшився.

Просить змінити рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року та змінити розмір аліментів, які стягуються в твердій грошовій сумі у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Апелянт ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі та просив свою апеляційну скаргу задовольнити, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Апеляційна скарга подана в частині визначення судом розміру аліментів у сумі 1200 грн., а тому в іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року колегією суддів не переглядається.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-ИД № 098014 від 06 травня 2009 року

Відповідно до рішення Борщівського районного суду від 10 жовтня 2012 року №1902/1714/2012, шлюб між що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладений 24 грудня 2007 року, розірвано.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2017 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 14 вересня 2017 року у справі №607/5470/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, суд вирішив змінити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, на утримання дитини ОСОБА_4, 23 травня 2016 року, в сторону збільшення, встановивши щомісячний розмір аліментів в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно, починаючи з 23 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 При розгляді справи в судах відповідач, заперечуючи проти позову, посилався та те, що він виїжджає на заробітки за кордон.

Відповідно до інформації Бучацького районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Тернопільській області заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на утримання ОСОБА_4 становить станом на 08 червня 2018 року 2284.60 грн.

Позивач працює в головному управління статистики в Тернопільській області і її заробітна плата в 2017 році становила 15923 грн. (нараховано) - І квартал, 21323 грн. (нараховано) - ІІ квартал, 22263 грн. (нараховано) - ІІІ квартал, 23780 грн. (нараховано) - ІV квартал.

Відповідно до інформації Тернопільської міської ради від 12 березня 2018 року встановлено вартість харчування учнів в загальноосвітніх школах Тернополя та пільгові категорії учнів.

Позивачка оплатила в квітні 2018 року 300 грн. в театральну студію «Мольпена» та 03 квітня 2018 року - 200 грн. КСБТ «World dance».

Також, як видно із довідки Чортківського об'єднаного управління пенсійного фонду України, Свідоцтва про народження, мати відповідача ОСОБА_7 знаходиться на обліку пенсійного фонду і одержує пенсію за віком.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної України № 789X11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно взяв до уваги стан здоров'я відповідача, те, що він є молодою працездатною особою, наявність у нього нерухомого майна, що він, принаймні до 2017 року виїжджав на сезонні роботи за кордон, тобто має тимчасові заробітки, має матір пенсіонерку, його майновий стан, майновий стан позивачки, а також вік та потреби дитини, для забезпечення її гармонійного розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у відзиві на позовну заяву частково визнав позов в частині стягнення аліментів в розмірі 930 грн. щомісяця, та зазначив, що з віком збільшилися потреби неповнолітньої дитини в одязі, взутті, харчуванні, з'явилися потреби відвідувати додаткові платні гуртки, а також враховуючи інфляційні процеси в державі, розмір аліментів 700 грн. є недостатнім та підлягає збільшенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачем не представлено суду достатніх доказів про неможливість виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Також судом встановлено, що з врахуванням віку дитини вона потребує значних витрат на її утримання, інфляційний стан в країні, зростання цін на всі потреби, те, що відповідач має нерегулярний дохід, за своїм матеріальним становищем (їздить на заробітки) та станом здоров'я може та зобов'язаний надавати утримання дитини, необхідне для забезпечення її розвитку, відомостей про наявність у нього інших утриманців, позивачка із однієї заробітної плати обмежена надавати дитині повноцінне утримання.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження апелянта про готовність сплачувати по 930 гривень (на час подачі апеляційної скарги 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на дитину, так як відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня 2018 року становить 1944 грн; а з 1 грудня 2018 року буде становити 2027 грн., що менше від половини прожиткового мінімуму необхідного для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Задовільняючи позов частково судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Спір вирішено із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 25 вересня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи