КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4834/15-ц
Провадження № 6/488/54/18
УХВАЛА

Іменем України

07.09.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Тузові Р.О.,

за участю заявника ОСОБА_2,

та представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду, -

Встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із даною заявою, в якій просить встановити порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.11.2017 р., винесеного по цивільній справі № 488/4834/15-ц (провадження № 2/488/135/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Вказаним рішенням суду було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його сина - ОСОБА_2 Нікіти, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 12.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_4, з проведенням перших трьох побачень у присутності представника Служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради.

12.12.2017 р. був виданий виконавчий лист по даній справі, який стягувач ОСОБА_2 предявив на примусове виконання до Корабельного ВДВС м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Однак через відсутність у виконавчому документі заходів примусового виконання рішення, державний виконавець Корабельного ВДВС ОСОБА_5 прийняв рішення про повернення зазначеного виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку вирішити це питання, та на ухилення відповідачки від виконання рішення суду, заявник звернувся до суду із даною заявою.

У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та доповнив її тим, що просив встановити порядок виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.11.2017 р. шляхом зобовязання відповідачки не чинити йому перешкод, а також просив доповнити рішення суду на вказівку присутності при зустрічах з дитиною психолога, оскільки відповідачка та її сім»я чинять постійний тиск на дитину, наставляючи дитину проти батька.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Її представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви через її безпідставність та необґрунтованість. Також представник посилався на те, що відповідачка не ухиляється від виконання рішення суду, а сама дитина не бажає зустрічатися з батьком.

Представник заінтересованої особи Корабельного ВДВС у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, подав свої письмові пояснення разом із клопотанням про слухання справи у його відсутність. У письмових поясненнях представник посилався на правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для здійснення виконавчого провадження через відсутність заходів примусового виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.11.2017 р. (справа № 488/4834/15-ц провадження № 2/488/135/17) було визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його сина - ОСОБА_2 Нікіти, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом надання побачень кожної першої та третьої суботи кожного місяця з 10.00 год. до 12.00 год. без присутності матері дитини - ОСОБА_4, з проведенням перших трьох побачень у присутності представника Служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради.

В силу положень ст. 14 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення рішення), - при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Аналогічні положення містить ст. 18 ЦПК України, який діє починаючи з 15.12.2017 року.

У частині першій ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма містилася і в ст. 373 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року).

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25.11.2015 р. у цивільній справі № 6-1829цс15.

Аналізуючи зміст доводів заявника, суд приходить до висновку, що доповнення рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.11.2017 р. заходами зобовязального характеру та вказівкою на присутність при зустрічах з дитиною психолога, за своєю правовою природою, не є зміною його порядку чи способу виконання у розумінні ст. 435 ЦПК України, оскільки вони фактично змінюють зміст рішення суду.

Крім цього, суд вважає необхідним зазначити, що у випадку якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, це є підставою для ухвалення додаткового рішення суду у справі.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 353, 435 ЦПК України, суд

У х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ Л.І. Селіщева