АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 754/2518/18 Головуючий у 1-й інстанції - Лісовська О.В.
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7550/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року, ухвалене у складі судді Лісовської О.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1звернулася з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 09 вересня 2006 року по 21 квітня 2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.Останнім часом відповідач не цікавиться дітьми, не надає систематичну матеріальну допомогу на утримання сина та доньки.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.02.2018 року і до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на те, що вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд вийшов за межі позовних вимог. В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліменти у розмірі ? частини із усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що не відповідає змісту та прохальній частині позовної заяви. Позивач просила стягнути 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Встановлений судом розмір аліментів - 1/3 частина усіх видів доходів відповідача фактично може виявитись менше передбаченого законодавством мінімального розміру, що призведе до дисбалансу прав позивача та обов'язків відповідача.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1звернулася з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 09 вересня 2006 року по 21 квітня 2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.Останнім часом відповідач не цікавиться дітьми, не надає систематичну матеріальну допомогу на утримання сина та доньки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні своєї матері, батько дітей в добровільному порядку відмовляється надавати систематичну допомогу, тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки стягнення аліментів в розмірі 1/2 погіршить становище відповідача порівняно із становищем позивачки.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленого розміру аліментів виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2зареєстрували шлюб 09.09.2006 року (а.с.6).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2016 рокушлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю, знаходяться на її утриманні.

ОСОБА_2 систематичну матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4)інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції стягуючи аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/ 3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, помилково виходив з того, що позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, однак така позовна вимога позивачем заявлена не була.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

В апеляційному суді представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Пояснила суду, що між позивачем та відповідачем існують домовленості щодо сплати аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, стягуючи аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги позовної заяви, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно.

Згідно ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 20.02.2018 року, що підтверджується поштовим конвертом, в якому позивач направила до суду позовну заяву.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_4 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За умовами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно абз.3 п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 704, 80 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року - скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 704, 80 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1057, 20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.