Справа №483/2952/13-ц 12.09.2018
Провадження №22-ц/784/1404/18
Головуючий суду першої інстанції - Чаус Л.В.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року, ухвалене о 13 год.11 хв. під головуванням судді Чаус Л.В. в приміщенні суду в м.Очаків, за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_8 та Управління Держземагентства в Очаківському районі Миколаївської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред'явили до суду зазначений позов, який в подальшому уточнювали та обґрунтовували наступним.

Позивачі зазначали, що вони є співвласниками земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 загальною площею 0,55 га по АДРЕСА_1 Їх земельні ділянки межують з земельною ділянкою площею 0,1741 га по АДРЕСА_2 яка належить на праві власності відповідачам.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказували, що в порушення встановленого законом порядку відповідачі збудували на межі земельних ділянок нежитлову споруду, яку відгородили парканом, внаслідок чого відбулося захоплення частини належної їм земельної ділянки.

Посилаючись на те, що відповідачі перешкоджають їм користуватися земельною ділянкою, позивачі просили зобов'язати їх усунути перешкоди у користуванні належними їм земельними ділянками по АДРЕСА_1 шляхом знесення незакінченого будівництва капітальної споруди під літ.К, що частково побудована на території земельної ділянки позивачів, та шиферного паркану загальною довжиною 40 м та 20,12 м, що встановлений на території земельної ділянки позивачів (на плані - між літерами Д і Г), а також повернути самовільно захоплену земельну ділянку площею 94 кв.м. Крім того, просили стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати у сумі 4737,41 грн.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року з урахуванням ухвали від 21 квітня 2016 року про виправлення описки, позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково.

Усунуто перешкоди у користуванні позивачами належними їм земельними ділянками по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачів звільнити частину безпідставно зайнятих ними земельних ділянок площею 94,0 кв.м., з яких: 25,41 кв.м. земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, 59,37 кв.м. земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2, 9,63 кв.м. земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_2 самовільно зайнятої недобудованою спорудою шляхом знесення за їх рахунок шиферного паркану, що заступає в бік земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 довжиною 24,37 метрів та в бік земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 довжиною 34,49 метрів та знесення самовільно розпочатого будівництва споруди під літ.«К» на площі 9,63 кв.м на території земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 та довжиною 8,75 метрів по межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 (згідно з додатками №2, №3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи №616-618 від 02 квітня 2015 року). З кожного з відповідачів на користь ОСОБА_5 стягнуто по 1237,16 грн. в рахунок оплати судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що надані сторонами докази доводять факт захоплення відповідачами частини земельних ділянок, належних позивачам та будівництва на їх ділянках споруди під літерою «К».

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просила рішення суду скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач вказувала, що заявлені позивачами вимоги є передчасними, тому що без виготовлення ними нової технічної документації та державного акту на право власності на земельні ділянки з чітким визначенням меж їх земельних ділянок в натурі, виставлення точок координат ділянок та узгодження всіх технічних документів з відповідачами розгляд позову неможливий.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 1994 року ОСОБА_9 було видано два державні акти на право приватної власності на землю: на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та на земельну ділянку площею 0,30 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.166-167).

Власниками цих земельних ділянок на підставі свідоцтва про право на спадщину стали ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Кожному з них належить по 1/3 частці земельних ділянок.

У 2012 році ОСОБА_8 для оформлення спадщини та присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам замовила технічну документацію із землеустрою щодо відновлення в натурі (на місцевості) меж та присвоєння кадастрового номера земельним ділянкам. Згідно з її змістом земельним ділянкам надано кадастрові номери: НОМЕР_1 - 0,25 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та НОМЕР_2 - 0,30 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Межі та площа земельних ділянок визначені відповідно до фактичного їх використання та існуючих меж з урахуванням плану зовнішніх меж земельних ділянок на раніше виданих державних актах на право приватної власності на землю від 05 вересня 1994 року. В натурі (на місцевості) відновлено межі земельних ділянок, площа яких відповідає площі вказаній в державних актах та складає 0,5500 га та складено опис меж. У акті від 11 вересня 2012 року зазначено, що межі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) чітко визначені в натурі (на місцевості), проходять по існуючим парканам, тому потреби закріплення меж земельної ділянки межовими знаками встановленого зразка немає та передані під нагляд на зберігання землевласнику в кількості 11 штук. Межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства чітко визначені в натурі (на місцевості), проходять по існуючим парканам, тому потреби закріплення меж земельної ділянки межовими знаками встановленого зразка немає та передані під нагляд на зберігання землевласнику в кількості 7 штук. Розміри, місцезнаходження земельних ділянок та їх площі показано на збірному кадастровому плані (т.1 а.с.17-20, 162-194; т.2 а.с.89-110).

20 березня 1995 року ОСОБА_10 було видано два державні акти на право приватної власності на землю: на дві земельні ділянки загальною площею 0,25 га (ділянка №1 - 0,1741 га та ділянка №2 - 0,0759 га) для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та на одну земельну ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.232-233, 237, 238).

Власниками цих земельних ділянок на підставі свідоцтва про право на спадщину стали відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 Кожному з них належить по 1/3 частці земельних ділянок (т.1 а.с.22).

У 2005 році вони звернулися з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документу (державного акту), що посвідчує право спільної часткової власності на земельну ділянку. Вказаним земельним ділянкам надано кадастрові номери НОМЕР_3 - 0,1741 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); НОМЕР_4 - 0,0759 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); та НОМЕР_5 - 0,05 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. У технічній документації зазначено, що межі земельних ділянок проходять по існуючим парканам і погоджені з суміжними землевласниками. Відповідачі погодилися з межами земельних ділянок та підписали документацію, в тому числі збірний кадастровий план без зауважень. Згідно з актом про відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу-приймання межових знаків під охорону та зберігання ніяких заперечень при відновленні меж земельних ділянок в натурі не заявлено. Межові знаки, якими закріплено межі земельної ділянки, в кількості 12 штук показано в натурі та здано на зберігання замовникам. Розміри, місцезнаходження земельних ділянок та їх площу показано на збірному кадастровому плані (т.1 а.с.228-248).

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1741 га серії НОМЕР_6 ОСОБА_3 отримала його 29 травня 2007 року (т.2 а.с.66).

У 2013 році відповідач ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «Обласний земельно-кадастровий центр», спеціаліст-землевпорядник якого ОСОБА_12 склала 05.07.2013 року акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого межі земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,1741 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) закріплені межовими знаками встановленого зразка у кількості 4 штук. Межовий знак №061А009923 знаходиться всередині споруди, що будується; межовий знак №061А009924 знаходиться всередині ділянки, поблизу огорожі та споруди, яка будується (т.1 а.с.250).

28 травня 2013 року Покровська сільська рада Очаківського району Миколаївської області рішенням №24 надала дозвіл ОСОБА_3 на будівництво на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_3 господарських будівель і споруд після отримання планувального завдання, технічних умов на проектування будівництва, реєстрації будівельного паспорту та згоди закріплення на ділянці основних розмірів забудови (т.1 а.с.252).

23 вересня 2013 року позивачі звернулися до сільської ради з приводу порушення відповідачами меж їх земельних ділянок (т.1 а.с.25-27).

На ХХ сесії 6 скликання Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, яка відбувалася 08 жовтня 2013 року, розглядалося питання щодо спору між сторонами справи з приводу меж земельних ділянок. Рішенням №12 було запропоновано сторонам звернутися до суду для врегулювання спору (т.1 а.с.24).

09 жовтня 2013 року комісією в складі інженера-геодезиста ОСОБА_13, фізичної особи-підприємця ОСОБА_14, яка має повноваження щодо складання технічної документації із землеустрою, землевпорядника Покровської сільської ради ОСОБА_15, депутата сільської ради ОСОБА_16, співвласника земельної ділянки ОСОБА_5 та двох свідків: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 складено акт обстеження меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 яким зафіксовано порушення відповідачами меж земельних ділянок - самовільно встановлено частину нового паркану по межах ділянок та побудовано кам'яну будову. Самовільне зайняття земельної ділянки становить 75 кв.м. (т.1 а.с.29-30, 195).

08 лютого 2014 року позивач ОСОБА_5 зверталася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області з приводу неправомірного здійснення відповідачами будівництва (т.1 а.с.198-199).

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 травня 2014 року призначалася судова будівельно-технічна експертиза (т.1 а.с.305).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №616-618 від 02 квітня 2015 року, фактичні межі та площі земельних ділянок АДРЕСА_1 не відповідають державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 29 травня 2007 року (ділянка НОМЕР_7) та державним актам на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 від 05 вересня 1994 року (ділянка НОМЕР_10). Довжина межі по паркану з шиферу, що заступає в бік ділянки НОМЕР_10/1 (кадастровий номер НОМЕР_1, площа 0,25 га), складає 24,37 м. Довжина межі по паркану з шиферу, що заступає в бік ділянки НОМЕР_11 (кадастровий номер НОМЕР_2, площа 0,30 га), складає 34,49 м. Довжина межі ділянки НОМЕР_11 по тильній стіні незакінченої будівництвом споруди без літери складає 8,75 м. Площа самовільного зайняття земельної ділянки НОМЕР_12 складає 25,41 кв.м., земельної ділянки НОМЕР_10/2 - 59,37 кв.м., а земельної ділянки НОМЕР_11 під недобудованою спорудою - 9,63 кв.м., що загалом становить 94 кв.м.

Посилаючись на зазначене, експертом вказано на зменшення земельної ділянки НОМЕР_10 на площу 94 кв.м. до 5406 кв.м., та відповідне збільшення земельної ділянки НОМЕР_7 до 1835 кв.м.

Межа між земельними ділянками НОМЕР_7 та НОМЕР_10 порушується незакінченою будівництвом спорудою без літери в бік ділянки НОМЕР_10 на відстань 2,5 м. площею 9,63 кв.м (т.2 а.с.2-18).

Допитаний у судовому засіданні експерт Цушко В.С. підтвердив свій висновок, пояснивши, що межа, зазначена у кадастровому плані спірних земельних ділянок та в реальності не співпадає. Відповідачі порушили межу в розмірах, зазначених у висновку.

З технічних паспортів на житловий будинок по АДРЕСА_2 від 1995 р. та 2014 р. вбачається переміщення огорожі в бік земельної ділянки по АДРЕСА_1 та наявність на межі між ділянками самовільно побудованої споруди вбиральні-душу під літ. «К» (т.1 а.с.298-302; т.2 а.с.148-155).

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 липня 2015 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 призначалася додаткова судова будівельно-технічна експертиза (т.2 а.с.161-162).

Згідно з клопотанням експерта від 13 липня 2015 р., він просив надати для дослідження сумісний кадастровий план земельних ділянок НОМЕР_7 та НОМЕР_10 по АДРЕСА_1 та технічний паспорт житлового будинку НОМЕР_7 від 20.06.2014 р. у повному обсязі (т.2 а.с.172).

У судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2015 року, позивач ОСОБА_5 пояснила, що надала всю необхідну документацію для розгляду справи. Виготовлення інших документів вона замовляти не буде. У доступі до належної їй земельної ділянки не перешкоджатиме. Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що технічний паспорт є в матеріалах справи, а виготовлення сумісного кадастрового плану на її думку є неможливим по причині відмови іншої сторони (т.2 а.с.219).

У зв'язку з наведеним додаткова експертиза проведена не була.

Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України 1990 р., який діяв у час набуття права власності на земельні ділянки первісними власниками, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 ЗК України 1990 р.).

Стаття 158 ЗК України 2001 року передбачає, що у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7, згідно зі статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні. Рішення цих органів щодо такого спору не може бути підставою для відмови в прийнятті заяви чи для закриття провадження в порушеній справі.

Згідно з ст.152 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.ст.106, 107 ЗК України 2001 року власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Стаття 212 ЗК України 2001 року передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Стаття 376 ЦК України регламентує, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За положеннями ст.ст.57, 60 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи в суді першої інстанції, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати й враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні позивачів земельними ділянками є правильним.

Дослідженими судом доказами доведено, що відповідачі порушили межу між спірними земельними ділянками, самовільно зайнявши частину земельних ділянок позивачів та побудували на її частині вбиральню-душ під літ.«К».

Посилання відповідачів на те, що ними порушення здійснено не було, належними доказами не підтверджено.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи відповідача ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 13 вересня 2018 року.