ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/477/18Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/4817/140/18 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

секретаря - Панькевич Т.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 та її представника

ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Підволочиського районного суду від 09 липня 2018 року (головуючий суддя Сташків Н.Б., дата виготовлення рішення не вказана) у цивільній справі № 604/477/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, встановленого рішенням Підволочиського районного суду від 13.10.2006 року.

В обґрунтування вимог зазначила, що з 16 жовтня 1993 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 14 вересня 2004 року. За час шлюбу у них народилося четверо дітей: дочки ОСОБА_4, 1994 року, ОСОБА_5 1994 року, дочка ОСОБА_6 1996 року та син ОСОБА_7 2001 року. Згідно рішення Підволочиського районного суду від 13 жовтня 2006 року збільшено розмір аліментів з 68 грн. на кожну дитину до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину. Відповідач свідомо ухилявся від сплати аліментів, у зв'язку з чим станом на 24 квітня 2018 року заборгованість згідно виконавчого листа № 2-475 від 13 жовтня 2006 року становить 19651,40 грн. На даний час дочки досягли повноліття.

Посилаючись на те, що неповнолітній син ОСОБА_8 отримав опіки, у зв'язку з чим з 2016 року є дитиною інвалідом, витрати на його утримання збільшилися, з 05 липня 2016 року по 12 серпня 2016 року він перебував на стаціонарному лікуванні, переніс чотири оперативних втручання, для його реабілітації потрібні кошти, яких з врахуванням стягуваних аліментів є не достатньо, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Підволочиського районного суду від 09 липня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів згідно рішення Підволочиського районного суду від 13 жовтня 2006 року, яким збільшено розмір аліментів, які стягаються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочок ОСОБА_9 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 68 грн. в місяць до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину, визначивши до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2006 року по цивільній справі № 2-475/2006 та стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_3 ІПН НОМЕР_1, в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Виконавчий лист по справі № 2-475-2006 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів повернуто в Підволочиський районний суд Тернопільської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції не враховано вимоги ряд статей Конвенції про права дитини 1989 року, а саме: пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст. 3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст. 5); невід'ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов'язок забезпечити їх виживання і розвиток (ст. 6); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сума коштів, присуджених до стягнення на утримання сина є недостатньою для забезпечення потреб сина.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, оскільки судом враховано вимоги Конвенції ООН про права дитини, його спроможність сплачувати аліменти. Зазначає, що для погашення заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 19273,40 грн. йому довелося взяти кредит в банку. Просить врахувати, що сплачувати аліменти в більшому розмірі не спроможний.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, відповідач ОСОБА_3 заперечив відносно апеляційної скарги та пояснив, що рішення суду є законним, обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2006 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: дочок ОСОБА_9 і ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 68 грн. в місяць до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину. (а.с. 9-11)

Згідно довідки про склад сім'ї № 466 від 22 березня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрована разом із дітьми: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, донька ОСОБА_7, ОСОБА_6, в житловому будинку АДРЕСА_2. (а.с. 8)

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 22 листопада 2016 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 є дитиною інвалідом (а.с. 14).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що матеріальне становище одержувача аліментів на утримання сина ОСОБА_8 погіршилося. З врахуванням стану здоров'я дитини та батьків, їхнього матеріального становища, зокрема, що відповідач на час вирішення справи є не працюючим, розмір аліментів визначено в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З таким висновком суду слід погодитись оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини перша статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працював в ТОВ "Надзбруччя млин" по 14 березня 2017 року, з червня 2016 по березень 2017 року його дохід становив 24787,05 грн., на час розгляду судом першої інстанції справи відповідач ОСОБА_3 є непрацюючим.

З врахуванням вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», яким встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в сумі 1944 грн., колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів в сумі 1000 грн. щомісячно, відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що судом занижено вартість лікування сина ОСОБА_8, так як її вартість є більшою ніж 6079,42 грн., оскільки дана обставина не має правового значення для вирішення справи. Предметом спору є збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України, а не стягнення додаткових витрат на дитину.

При вирішенні даного спору не має правового значення й сума (19273,40 грн.) заборгованості по сплаті аліментів, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Окрім цього судом встановлено, що на час перегляду справи заборгованість по сплаті аліментів відповідачем погашена. Дана обставина не заперечується позивачкою.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п.2, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 09 липня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв"язку з переглядом справи покласти на сторони у межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий -

Судді -