Постанова

Іменем України

12 вересня 2018 року

м. Київ

справа №489/5788/15-ц

провадження № 61-10151св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

зацікавлені особи: публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року в складі колегії суддів Галущенко О. І., Лисенка П. П., Серебрякової Т. В.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом.

В обґрунтування заяви вказували, що згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2016 року із заявників на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» ) стягнуто заборгованість за кредитним договором. Виконавчий лист у справі перебуває на виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору нікчемним, а ОСОБА_5 - про визнання поруки припиненою, просили зупинити стягнення Інгульським ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором №1047-1 від 05 червня 2017 року в сумі 44 421,11 доларів США на підставі виконавчого листа №489/5788/15-ц, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 10 березня 2016 року до розгляду по суті Ленінським районним судом м. Миколаєва цивільної справи №489/1558/17 за позовом ОСОБА_4 про встановлення кредитного договору нікчемним та Печерським районним судом м. Києва позову ОСОБА_5 про встановлення поруки припиненою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року в складі судді Тихонової Н. С. в задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заява про зупинення стягнення на підставі виконавчого листа фактично є заявою про поданих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 забезпечення позовів про визнання договорів недійсними та припинення поруки. Ураховуючи те, що обраний заявниками спосіб захисту їхніх прав у процесі виконання рішення суду в іншій справі, яке набрало законної сили, чинним цивільним законодавством не передбачено, суд уважав відсутніми підстави для задоволення заяви.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року повернуто заявнику. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відноситься до ухвал, які можуть бути оскаржені окремо він рішення суду.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалою апеляційного суду заявнику відмовлено у доступі до правосуддя.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

10 травня 2018 року від ПАТ «Державний ощадний банк України» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, який мотивований тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Пунктом 6 частини першої статті 152 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Інших підстав для зупинення стягнення на підставі виконавчого документа чинним процесуальним законодавством не передбачено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права та вимог заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги ОСОБА_4

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 410, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат