Справа № 236/2801/18
21 листопада 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.
за участю секретаря- Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача - адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє за себе та неповнолітню ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
21 серпня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької областінадійшла позовна заява ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє за себе та неповнолітню ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням (а.с.3-5).
Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, про що суду надав відповідну заяву (а.с.49).
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 52), в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи без їх участі та відзиву на позовну заяву суду не надали.
Третю особу Орган опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності № 12 від 03.05.2018 року (а.с. 47) не прибула, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності (а.с. 46), надала суду висновок про можливість визнання неповнолітньої ОСОБА_5, такою, що втратила право користування житловим приміщенням (а.с.48).
Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку №70 в м. Лиман по вул. Запорізька, будинок 70, що підтверджується наданими позивачем копією договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно від 15.04.1973 року (а.с. 9-10).
Згідно довідки, виданої Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області 10 серпня 2018 року за № 4402, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, зареєстровані у будинку №70 в м. Лиман по вул. Запорізька з 04.04.2007 року (а.с. 20).
Відповідачі за вказаною адресою з серпня 2008 року не мешкають, не користуються житлом, не зберігають в приміщенні належне їм майно, про що 09 серпня 2018 року складено відповідний акт, посвідчений головою мікрорайону ОСОБА_7 (а.с. 21). Вони фактично змінили місце проживання, однак дотепер не припинили попередньої своєї реєстрації згідно із законодавством України.
Відповідно до ст. 8 ОСОБА_8 України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_8 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_8 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_8 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_8 України гарантується. Ст. 41 ОСОБА_8 України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Поважними причинами відсутності члена сім'ї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання, лікування, тривалі відрядження тощо.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як вбачається із досліджених судом письмових доказів, з 15.04.1973 року у позивача виникло право власності на житловий будинок №70 в м. Лиман по вул. Запорізька, на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно. Відповідачі протягом тривалого часу користувалися вказаним житловим приміщенням, але вже більше восьми років відсутні за адресою реєстрації. Власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
З огляду на це, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє за себе та неповнолітню ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Керуючись ст.ст. 317,319,383,391,405 ЦК України, ст.ст. 4,13,18,76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача - адвокат ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє за себе та неповнолітню ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) та неповнолітню ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3), такими, що втратили право на користування житловим будинком № 70 (сімдесят) розташованим за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Запорізька, який належить напідставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно 15.04.1973 року ОСОБА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Текст рішення виготовлений 21 листопада 2018 року.

Суддя -