ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1221/18 Справа № 207/2428/17 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року

по справі за скаргою боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карабань К.Б. про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», -

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2017 року до Баглійського районного суду м. Дніпропродзержинська Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карабань К.Б. про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року у задоволенні скарги боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карабань К.Б. про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, стягувач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року, скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року від інших учасників справи не надходило.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Вказана цивільна справа передана до Дніпровського апеляційного суду та 11.10.2018 року було проведено автоматизований розподіл даної справи між суддями, яка передана в провадження судді Дніпровського апеляційного суду Лаченковій О.В., у складі колегії суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що що виконавче провадження № 51387116 за виконавчим листом № 404/4825/12 від 02.10.2012 року виданим Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про звернення стягнення на предмет іпотеки належний ОСОБА_1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу в розмірі 832161,67 грн. та судових витрат 1970 грн. на користь ВАТ "Державний ощадний банк України", відкрито 02.06.2016 року (а.с.129).

Також 02.02.2016 року винесено постанову у даному провадженні про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.130).

Згідно Журналу вихідної кореспонденції, поштових повідомлень про відправлення Південного (колишній Баглійський) відділу ДВС на адресу ОСОБА_1 було направлено копії постанов про відкриття провадження та арешт майна, про призначення суб`єкта оціночної діяльності (а.с. 131, 132, 151, 152) при виконанні вказаного судового рішення.

Крім того, на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з боржника боргів за іншими судовими рішеннями (а.с.127-201).

В матеріалах провадження міститься заява стягувача АТ "Ощадбанк" про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року (а.с.68).

Згідно ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" в ред. Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року, що діяв зі змінами на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст.23 Закону України "Про виконавче провадження" в ред. Закону України № 606-XIV від 21.04.1999 року строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону встановлено строк пред'явлення виконавчих документів даної категорії - 1 рік.

Відповідно до ч.5 ст.3, ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання.

З огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Оскільки основне зобов'язання за кредитним договором не припинилося, тому немає підстав для припинення й іпотеки.

Закон «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Судом першої інстанції встановлено, боржником у виконавчому провадженні за виконавчим листом № 404/4825/12 від 02.10.2012 року виданим Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська про звернення стягнення на предмет іпотеки належний ОСОБА_1 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу в розмірі 832161,67 грн. та судових витрат 1970 грн. на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" - є фізична особа ОСОБА_1 і вказаний борг, як і об`єкт забезпечення виконання зобов'язання (іпотека) не пов'язані з діяльністю даної фізичної особи як підприємця.

Визнання банкрутом фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності, яка має заборгованість, що не ґрунтується на веденні підприємницької діяльності, не має наслідків, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» і відповідно не тягне за собою відмову державного виконавця у відкритті виконавчого провадження за боргами фізичної особи, не пов'язаними з підприємницькою діяльністю.

Так в Постанові ВСУ від 09.08.17 року у справі № 3-788гс17 міститься наступна правова позиція:

«Відповідно до статей 51, 52, 598-609 ЦК, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном».

Відмовляючи в задоволенні скарги боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Карабань К.Б. про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, стягувач - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що виконавче провадження відкрито з підстав та у строк, встановлений чинним законодавством, виконавчі дії щодо винесення постанови призначення суб`єкта оціночної діяльності відповідають процедурі виконання судових рішень, встановленій Законом України "Про виконавче провадження", в редакції, що діяла на час вчинення цих дій.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд першої інстанції не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 381, 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова