Головуючий в 1 інстанції Пантелєєв Д.Г.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі судді Зайцевої С.А., розглянувши апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» Сокуренко Євгена Сергійовича на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом,-

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. №8482 від 14.07.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №MR14NN00000066 від 09 вересня 2008 року загальною сумою заборгованості 85135, 29 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом грошові кошти в сумі 1720, 14 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 704, 80 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник АТ КБ «Приватбанк» Сокуренко Є. С. подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження, судом встановлено, що мотивувальна частина рішення відповідно до п.5 ч.4 ст. 265 ЦПК України не містить норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.5 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Стаття 137 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії вирішення питань про розподіл судових витрат пов'язаних з розглядом справи.

Проте, у мотивувальній частині рішення, суд обмежився лише зазначенням того, що також стягненню підлягають витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_2 в сумі 5000 грн. без посилання на норми права та мотиви їх застосування, без достатньої аргументації про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, без посилання на конкретні докази, без відповідного висновку та мотивів стягнення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України повернути зазначену справу до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області для усунення недоліків.

Керуючись ст. 365 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та про повернення стягненого за виконавчим написом повернути до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області для усунення недоліків, для чого надати строк до 21 грудня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Донецького

апеляційного суду С.А. Зайцева