Провадження № 2/522/4635/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Фуцур Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання незаконною нотаріальної дії та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив суд визнати незаконною нотаріальну дію, вчинену державним нотаріусом ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 16 листопада 2006р. за реєстровим №3-2260 по видачі ОСОБА_6 дублікату договору купівлі-продажу від 22 травня 1991р. реєстровий №2-3907, квартири АДРЕСА_1 (колишня - вулиця Перекопської дивізії) в місті Одесі, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 (колишня вулиця Перекопської дивізії) в місті Одесі, проведену комунальним підприємством «Одеським міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 06 грудня 2006р. на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 22 травня 1991р., реєстровий №2-3907, виданого державним нотаріусом ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 16 листопада 2006р. за реєстровим №3-2260.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_2 одеською державною нотаріальною конторою, 22 травня 1991 р. за реєстровим № 2-3907, дублікат якого видано 29 травня 2000р. за реєстровим № 4-2096, належала квартира в місті Одесі по вулиці Фонтанська дорога (був. - Перекопської дивізії)АДРЕСА_2. Між ним та ОСОБА_6 13.09.2000р. укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, за яким ОСОБА_6 передала йому у власність згадану квартиру. Однак цей договір не був зареєстрований в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. При цьому дублікат договору купівлі-продажу від 22.05.1991р., виданий 29.05.2000р., залишився у державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори, який вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення договору довічного утримання. Після укладення договору довічного утримання в ОСОБА_2 Одеській державній нотаріальній конторі 15.11.2006р. ОСОБА_6 отримала дублікат договору купівлі-продажу вказаної квартири та зареєструвала своє право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Враховуючи, що дублікат договору купівлі-продажу від 22.05.1991р., виданий 29.05.2000р. за реєстрованим №4-2096, який мав силу оригіналу, не був втрачений ОСОБА_6, а законом передбачено видачу дублікату тільки у разі втрати оригіналу, позивач вважає, що у державного нотаріуса ОСОБА_2 одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 не було законних підстав для видачі дублікату, а тому, на думку позивача, існують підстави для визнання нотаріальної дії по видачі дублікату правовстановлюючого документу незаконною та для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_6, проведеної на підставі цього дублікату.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач до суду не зявився, про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином. Представником позивача адвокатом ОСОБА_8 до суду надано заяву, в якій вона просить провести судовий розгляд за її відсутності та відсутності позивача, зазначає, що позов підтримує та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 одеська державна нотаріальна конторапро час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак представник відповідача до суду не зявився, надавши судові письмову заяву, по якій не заперечує проти задоволення позову та просить суд справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, представник відповідача до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради не є правонаступником субєктів, що здійснювали функції з державної реєстрації до квітня 2016р.

Третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів ОСОБА_4 про час, дату та місце судового засідання сповіщалася належним чином, до суду не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Між ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_1 13 вересня 2000 року укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №7-9118, що підтверджується копією договору довічного утримання ( а.с.8).

За п. 1 цього договору довічного утримання ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_1А, належну їй на праві власності квартиру №64 в буд. 69А по Фонтанській дорозі в м. Одеса, яка в цілому складається з двох кімнат, загальною площею 51,9 кв.м., у тому числі житловою 29,4 кв.м..

Згадана квартира належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_2 одеською державною нотаріальною конторою, 22 травня 1991 р. за реєстровим № 2-3907, дублікат якого видано 29 травня 2000р. за реєстровим № 4-2096, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в книзі №128доп, на сторінці №178, за № 528.

Відповідно до п. 2 договору довічного утримання ОСОБА_1 зобовязався довічно утримувати ОСОБА_6, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобовязався зберігати в її безкоштовному довічному користуванні згадану квартиру.

Вказаний договір не було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, однак суду не надано доказів того, що він оспорений його сторонами в судовому порядку.

Згідно Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 28.11.2017р. в реєстрі міститься запис про заборону відчуження (архівний запис) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, при цьому підставою обтяження вказано договір довічного утримання, 7-3118, 13.09.2000, Перша одеська державна нотаріальна контора, ОСОБА_7, власник ОСОБА_1 ( а.с.12-18).

ОСОБА_6 померла 06 серпня 2017р., про що Одеській міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06 серпня 2017р. складено відповідний актовий запис №8082. Вказане підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ( а.с.9).

Після смерті ОСОБА_6 позивачем було зясовано, що державна реєстрація договору довічного утримання від 13 вересня 2000р. є неможливою, оскільки ОСОБА_6 за життя в ОСОБА_2 Одеській державній нотаріальній конторі 16 листопада 2006р. отримала дублікат договору купівлі-продажу від 22.05.1991р.

Вказаний дублікат був зареєстрований нотаріусом в реєстрі за №3-2260, що підтверджується копією дублікату купівлі-продажу від 16.11.2006р. ( а.с.10,11).

Також цей дублікат договору купівлі - продажу був зареєстрований комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 06 грудня 2006р., що підтверджується копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 7 того ж закону встановлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної

Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Нотаріуси у встановленому порядку в межах своєї компетенції вирішують питання, що випливають з норм міжнародного права, а також укладених Україною міждержавних угод.

За ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють, окрім іншого, такі нотаріальні дії як видають дублікати нотаріальних документів, що зберігаються у справах нотаріуса.

За ст. 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної,

міської ОСОБА_7 народних депутатів, за письмовою заявою осіб, перелічених у частині другій статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ОСОБА_7 народних депутатів, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання.

Аналогічне положення містилося в пункті 29 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України 03.03.2004 №20/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин сторін) у разі втрати документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, державним нотаріусом державного нотаріального архіву видається дублікат утраченого документа. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом, дублікат утраченого документа видається нотаріусом за місцем його зберігання.

За пунктом 21. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України №18/5 від 14.06.1994р. (в редакції, чинній на час укладення договору довічного утримання від 13 вересня 2000р.) документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, приєднуються до примірника угоди, свідоцтва про право на спадщину та ін., що залишається у справах державної нотаріальної контори чи

приватного нотаріуса.

Як вбачається з п. 1 договору довічного утримання від 13 вересня 2000р. ОСОБА_6 за життя раніше вже зверталася до ОСОБА_2 одеської державної нотаріальної контори з приводу втрати оригіналу договору купівлі-продажу від 22 травня 1991р. Дублікат цього договору, який мав силу оригіналу їй було видано 29 травня 2000р. за реєстровим №4-2096.

Саме на підставі дублікату договору-купівлі продажу від 22 травня 1991р., виданого 29 травня 2000р., й був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 договір довічного тримання від 13 вересня 2000р.

Дублікат договору-купівлі продажу від 22 травня 1991р., виданий 29 травня 2000р., залишився у справі державного нотаріуса Першої одеської державної нотаріальної контори, який вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення договору довічного утримання від 13 вересня 2000р., на підставі п. 21. Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України №18/5 від 14.06.1994р.

Зважаючи, що дублікат договору купівлі-продажу від 22 травня 1991р., виданий 29 травня 2000р. за реєстровим №4-2096, який мав силу оригіналу, не був втрачений, а законом передбачено видачу дублікату тільки у разі втрати оригіналу, суд погоджується з доводами позивача щодо відсутності у державного нотаріуса ОСОБА_2 одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 підстав для видачі 16 листопада 2006р. дублікату договору купівлі продажу від 22 травня 1991 р. за реєстровим № 3-2260.

Отже, нотаріальна дія по видачі дублікату договору купівлі продажу від 22 травня 1991 р. за реєстровим № 3-2260 є незаконною.

За пунктом 57 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мінюсту України №18/5 від 14.06.1994р. (в редакції, чинній на час укладення договору довічного утримання від 13 вересня 2000р.), при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження жилого будинку (квартири), у встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору.

Наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна про заборону відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 також була перешкодою для видачі дублікату договору купівлі-продажу від 22 травня 1991р.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Враховуючи, що нотаріальна дія по видачі дублікату договору купівлі - продажу від 22 травня 1991р. не відповідала вимогам закону, відповідно до приписів ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухома майно та їх обмежень» проведена на підставі цього дублікату державна реєстрація права власності ОСОБА_6 підлягає скасуванню.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 3, 15, 16 , 526, 625, 626, 1046 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа: ОСОБА_4, про визнання незаконною нотаріальної дії та скасування державної реєстрації,- задовольнити.

Визнати незаконною нотаріальну дію, вчинену державним нотаріусом ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 16.11.2006 року за реєстровим № 3-2260 по видачі ОСОБА_6 дублікату договору купівлі-продажу від 22.05.1991 року реєстровий № 2-3907, квартири АДРЕСА_4 ( колишня- вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_4 ( колишня- вулиця Перекопської дивізії) в м. Одесі, проведену комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 06.12.2006 року на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 22.05.1991 року, реєстровий № 2-3907, виданого державним нотаріусом ОСОБА_2 Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 16.11.2006 року за реєстровим № 3-2260.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 07.09.2018 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

07.09.18