РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2018 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_2, в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, з вимогами визнати незаконною постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 листопада 2017 року та зобовязати видати позивачеві свідоцтво про право на спадщину за заповітом, який в подальшому було уточнено.

Ухвалою суду від 27 березня 2018 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2, в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Василівського районного суду від 19 червня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Василівського районного суду від 19 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2, в особі представника за довіреністю ОСОБА_1, до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, залишено без розгляду в частині позовних вимог про зобовязання ОСОБА_3 державну нотаріальну контору Запорізької області видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після померлої ОСОБА_4, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Василівського районного суду від 19 червня 2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач, в особі представника, зазначає, що 23 лютого 2017 року померла мати позивача - ОСОБА_4. 30 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої матері. На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 23 за 2017 рік. 21 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Та 23 листопада 2017 року в.о. завідувача ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Державний нотаріус Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 видала Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій. В цій постанові зазначено, що наданий позивачем заповіт не відповідає загальним вимогам до форми складання заповіту, а саме, в ньому не вказаний час його посвідчення. Дії нотаріуса він вважає незаконними з наступних причин: час посвідчення не був вказаний секретарем сільської ради, який реєстрував та посвідчував цей заповіт. Потім цей заповіт було надіслано до реєстратора для внесення до Спадкового реєстру. Ніхто взагалі не вказав на те, що відсутній час посвідчення заповіту. Але час був записаний секретарем у журналі реєстрації нотаріальних дій за 2014 рік, який зберігається у Підгірненській сільській раді Василівського району Запорізької області. Секретар сільської ради ОСОБА_6 помилково не вказала у заповіті час посвідчення заповіту.

Враховуючи вищевикладене, позивач, в особі представника, просить суд визнати незаконною постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої ОСОБА_4, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2, видану 23 листопада 2017 року ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Запорізької області.

В призначене судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі.

Представник відповідача ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 23 лютого 2017 року померла мати позивача - ОСОБА_4.

30 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої матері.

На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 23 за 2017 рік.

21 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

23 листопада 2017 року в.о. завідувача ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Державний нотаріус Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 видала Постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, оскільки, спадкоємцем наданий заповіт, посвідчений Підгірненською сільською радою Василівського району Запорізької області 19 серпня 2014 року №9, від імені померлої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2, в якому не вказаний час посвідчення заповіту, що не відповідає загальним вимогам до форми заповіту, передбачених с.1247 ЦК України.

Відповідно до пункту наказу Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування» розділ 3 пункт 1.4 Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статтей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування.

Час посвідчення не був вказаний секретарем сільської ради, який реєстрував та посвідчував цей заповіт. Секретар сільської ради ОСОБА_6 помилково не вказала у заповіті час посвідчення заповіту.

Отже, суд приходить до висновку, що в.о. завідувача ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою Державний нотаріус Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_5 при винесенні постанови про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії №863/02-31 від 23 листопада 2017 року не було порушено вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».

А тому вимоги позивача ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, щодо визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії є безпідставними. В даному випадку, дії нотаріуса є законними та обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Тобто Цивільним кодексом України не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, в особі представника, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_1, до ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Запорізької області, про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А.Носик