пр. № 2/759/6333/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Сенько М.Ф., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовними вимогами ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору, стягнення коштів та стягнення моральної шкоди.

05.09.2018 року позивачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про забезпечення позову, яким просить суд, з метою забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

В обґрунтування заяви позивач, посилається на те, що невжиття заходів до забезпечення позову перешкоджатиме чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено судам, що розглядаючи таку заяву суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З доданого до позову витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

З огляду на обставини справи, як вони викладені позивачем, суть спору, розмір вимог за позовом, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст.149-153, 157 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належать на праві приватної власності ОСОБА_2 / ІН НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1/.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає негайному виконанню, а її оскарження не зупиняє її виконання.

Ухвала є обов'язковою на всій території України та може бути пред'явлена до примусового виконання протягом 3 (трьох) років в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі розгляду заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали до Апеляційного суду міста Києва в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя : М.Ф. Сенько