Постанова

Іменем України

25 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 499/183/17-ц

провадження № 61-27544св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_4,

стягувач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року у складі судді Тимчука Р. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року у складі колегії суддів: Станкевича В. А., Сидоренко І. П., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що 27 травня 2008 року Іванівським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ № 2-н-94/08 про стягнення з неї на користь Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), 5 211 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором. Боргу вона не визнає, оскільки кредитний договір не підписувала, що було встановлено рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 28 вересня 2016 року. Враховуючи викладене, просила скасувати вищевказаний судовий наказ.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року заяву ОСОБА_4 про скасування судового наказу № 2-н-94/08 від 27 травня 2008 року залишено без розгляду.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4направлялася копія судового наказу, яку вона особисто отримала 03 червня 2008 року, про що свідчить її підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. З урахуванням зазначеного та відсутності клопотання про поновлення боржнику строку для подання заяви про скасування судового наказусуд залишив її без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що вона не підписувала кредитний договір. Справа була розглянута без її участі. Суд належним чином не дослідив докази та не врахував, що банк надав підроблену заяву позичальника.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18 травня 2018 року справу № 499/183/17-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 27 травня 2008 року Іванівським районним судом Одеської області був виданий судовий наказ № 2-н-94/08 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», 5 211 грн 62 коп. заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 105 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 105-1 ЦПК України 2004 року заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Копію вищевказаного судового наказу, яка була направлена за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 отримала 03 червня 2008 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що за наявності в матеріалах справи даних про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджено факт надсилання боржнику винесеного у справі судового наказу та отримання його, і відсутності клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, ця заява підлягає залишенню без розгляду.

Наведені ОСОБА_4 у касаційній скарзі доводи про те, що суд розглянув справу без її участі, не заслуговують на увагу, оскільки видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

Інші доводи касаційної скарги стосуються незгоди із судовим наказом по суті, що не є предметом касаційного перегляду.

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним судом не встановлено.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 13 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов