Справа № 357/4844/18 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/3741/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 26 11.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором б/н від 25 травня 2010 року у розмірі 45 567 грн. 19 коп., з яких: 2 499 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом, 36 771 грн. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 650 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована складова), 2 146 грн. 06 коп. (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25 травня 2010 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В наслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором утворилась заборгованість.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року через неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову не надав належної оцінки умовам договору щодо його дії, не перевірив належним чином строку дії кредитної картки. Позивач вважає, що перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31 січня 2018 року, а отже, звернувшись до суду у квітні 2018 року, банком не пропущено строк позовної давності. Крім того, відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Однак, відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 травня 2010 року ОСОБА_4 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 11).

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_4 перед банком на 31 березня 2018 року складає 45 567 грн. 19 коп., з яких 2 499 грн. 93 коп. заборгованість за кредитом; 36 771 грн. 20 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 650 грн. заборгованість за пенею та комісією; 2 646 грн. 06 коп. заборгованість по судовим штрафам (а. с. 9-10).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з пропуском строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_4 отримав кошти у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору утворилась заборгованість.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 49).

Згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З розрахунку заборгованості, який надано позивачем, вбачається, що станом на 26 березня 2015 року у ОСОБА_4 виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2 499 грн. 93 коп. Відповідач з цього часу не здійснював погашення заборгованості. Отже, з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Однак, з позовними вимогами банк звернувся 07 травня 2018 року. Таким чином, строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту сплив.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки строк позовної давності сплив до основної вимоги, а саме стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам, у зв'язку зі спливом строку позовної давності у силу вимог ст. 266 ЦК України.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що згідно довідки (яка подана останнім в якості доказу разом з апеляційною скаргою) картка, яка видана відповідачу, діяла до січня 2017 року, а отже перебіг позовної давності щодо повернення кредиту починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тому висновок суду щодо пропуску банком строку позовної давності є помилковим.

Проте, такі доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки позивачем не було надано суду першої інстанції жодних відомостей про видачу і строк дії картки, а відтак суд першої інстанції, на час ухвалення рішення, був позбавлений можливості надати цьому правову оцінку.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо початку відліку строку позовної давності зі спливом строку дії картки є необґрунтованими, оскільки строк позовної давності, щодо конкретно визначеного платежу, строк сплати якого настав, розпочинається з виникнення права на позов з моменту не сплати такого платежу.

Як було зазначено вище, заборгованість відповідача за тілом кредиту в сумі 2499.93 грн. рахувалась непогашеною з березня 2015 року. Саме цю заборгованість за тілом кредиту просить стягнути банк в позові, що поданий до суду в травні 2018 року.

За правилами цивільного процесуального закону України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення і на підставі поданих сторонами доказів, які були предметом дослідження і оцінки судом першої інстанції.

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням поданих позивачем доказів і враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 256, 257, 261, 266, 267, 526, 1054 ЦК України, ст. 7, 263, 368, 369, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2018 року.

Судді : Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М. А.