УХВАЛА

про зупинення провадження

20 листопада 2018 року м..Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

при секретарі - Ющук О.С.

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу №569/11737/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа №569/11737/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» про захист прав споживача.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

Встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2018 року на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду була передана справа № 214/2435/17 за позовом 47 фізичних осіб до ПАТ «Криворіжгаз» про визнання незаконного акта, визнання незаконним та скасування рішення комісії, покладення зобов'язання виконати певні дії з підстав неоднакового вирішення правових питань щодо наявності чи відсутності обов'язку газорозподільної організації на встановлення за власний рахунок індивідуальних лічильників газу для споживачів та необхідність однакового застосування закону.

Верховний Суд під час розгляду касаційної скарги фізичної особи позивача, аналізуючи зміст ст. 8, 24 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст.ст. 5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. ст. 3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», главу 1 розділу 1 Кодексу газорозподільчих систем, постанови Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» прийшов до висновку, що положення ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачає обов'язок оператора ГРМ на встановлення індивідуального лічильника газу, але не передбачає обов'язку суб'єкта господарювання здійснити таке встановлення саме за власний рахунок. Адже відповідно ж до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Разом з тим, як вбачається із змісту зазначеної постанови, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду встановив наявність висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульованих та викладених у раніше ухваленому рішенні у справі господарської юрисдикції.

Так, 21 лютого 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові по справі за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» до ОСББ «Будівельник-21» про укладення договору касаційну скаргу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» залишив без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17 жовтня 2017 року та рішення Господарського суду Запорізької області від 05 вересня 2017 року у справі № 908/1312/17 залишив без змін.

Верховний Суд у цій справі дійшов висновку, що зі змісту Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов'язок встановлення відповідними суб'єктами господарювання - газорозподільними організаціями за власний рахунок лічильників для такої категорії споживачів природного газу як населення саме у вигляді таких приладів обліку природного газу, що дозволяють визначення обсягів споживання кожним окремим споживачем. І господарські суди дійшли правильного висновку про те, що ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає обов'язок позивача (ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз») встановити за власний рахунок саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку відповідача.

Зважаючи на викладене колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що відповідно до ст. 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду, оскільки неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. А вирішення цих правових питань з урахуванням наведених вище правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах містить виключну правову проблему для забезпечення передбачуваності судової практики, сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. При цьому, однакове застосування закону забезпечує загальнообов'язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське прийняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Позивач щодо зупинення провадження у справі покладається на думку суду.

Представник відповідача заперечує проти зупинення провадження по справі.

Враховуючи ту обставину, що на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду передана справа № 214/2435/17 у зв'язку з оскарженням судового рішення, а перевірці в апеляційному порядку у даній справі підлягає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, з огляду на положення п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі до перегляду ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі).

Керуючись ст. п.6 ч.1 ст.251, п.10 ч. 1 ст. 252, п.5 ч.1 ст.253, п.14 ч.1 ст.353ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» про захист прав споживача зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду цивільної справи №214/2435/17.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.Г. Кучина