КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року

справа 357/6927/16-ц

провадження № 22-ц/824/2465/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

треті особи - Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у складі судді Ярмола О.Я. у справі за позовом ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_6, про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_6, про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, уточнивши позовні вимоги просив усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_6, про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом задоволено.

Усунуто ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, ОСОБА_6, про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що померла ОСОБА_7 страждала на тяжку хворобу, зловживала алкоголем, що підтверджується записами у медичній картці стаціонарного хворого, результатами її обстеження, актами інспектування соціальних служб та показами свідків. Відповідач не проявляв турботи про спадкодавця в той час, як вона потребувала допомоги.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

В судове засідання треті особи Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 мала двох неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.47, 49 т.1).

ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3

02.12.2014 року ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.43 т.1).

Як встановлено судом першої інстанції, матеріали справи містять шість актів соціального інспектування сім'ї ОСОБА_7, що проживала за адресою: АДРЕСА_1, акти складені, починаючи з січня 2011 року. Зі змісту цих актів вбачається, що ОСОБА_7, 1966 року народження, має двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що навчалися у вечірній школі № 1 та ЗОШ № 15, мати дітей ніде не працює, сім'я перебуває у складних життєвих обставинах у зв'язку із алкогольною залежністю матері та невиконанням нею батьківських обов'язків, потребує надання соціальних послуг, син ОСОБА_4 на час інспектування з листопада 2012 року знаходився у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей &q?ьн;Злагода&q?чн;, з якого його забрав батько ОСОБА_3, і з яким він проживає на даний час. В квітні 2011 року та в грудні 2013 року за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради та ОСОБА_3 розглядалося питання про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав стосовно її дітей.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що з 2004 року по 2010 рік він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 спочатку в її квартирі, а потім вирішили придбати приватний будинок, і переселилися всі разом в будинок за адресою: АДРЕСА_1, який був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7, на підставі договору дарування жилого будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами від 27.12.2004 року та договору дарування земельної ділянки від 27.12.2004 року. Під час їх спільного проживання народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, також, у ОСОБА_3 знаходилася на вихованні дочка дружини від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.04.2014 року по справі №357/17702/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, третя особа: Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, встановлено, що відповідно до звернення Центру соціально - психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 29.07.2013 року № 387-Д, ОСОБА_7 не виконує своїх батьківських обов'язків щодо свого сина, оскільки не працює, вживає алкогольні напої, не надає належної уваги навчанню і вихованню дитини, не турбується про його психологічний стан та розвиток, матеріально дитину не утримує, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає йому доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Згідно з актом соціального інспектування № 06/69 від 12.08.2013 року та № 06/62 від 12.07.2013 року, сім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебувають у складних життєвих обставинах у зв'язку з алкогольною залежністю ОСОБА_7 та неналежним виконанням нею своїх батьківських обов'язків, винесено питання про взяття сім'ї під соціальний супровід (а.с.100-101 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.41 т.1).

Згідно записів у медичній карті стаціонарного хворого № 961, 22.01.2015 року ОСОБА_7 була доставлена каретою швидкої медичної допомоги до Білоцерківської міської лікарні № 2, перебувала на лікуванні у відділенні неврології з 22.01.2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, де і померла. Їй був поставлений клінічний діагноз: крововилив у лівій півкулі головного мозку зі зміщенням серединної структури; та паталогоанатомічний діагноз: масивний внутрішньомозковий крововилив на тлі гіпертензивної хвороби, гостра церебральна недостатність; супутній діагноз: ІХС - кардіосклероз атеросклеротичний. Згідно висновку комп'ютерної томографії головного мозку від 22.01.2015 року, ОСОБА_7 мала дисциркуляторні зміни мозку, хронічну ішемію обох півкуль мозку. При госпіталізції до лікарні, 22.01.2015 року, ОСОБА_7 була оглянута лікарем приймального відділення БМЛ № 2, травматологом, терапевтом - зафіксовані показники артеріального тиску 160/90, черговим нейрохірургом, реаніматологом - зафіксовані показники артеріального тиску 180/90 та встановлений заключний анамнез - хвора зловживає алкоголем, з 07 січня 2015 року «в запої», страждає на гіпертонічну хворобу. Аналізи на вміст алкоголю в крові хворої не проводилися.

Відповідно до довідки КП Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 від 06.03.2015 року №758, разом з померлою ОСОБА_7 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1, були зареєстровані: ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9 (а.с.42 т.1).

11.03.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. була відкрита спадкова справа № 8/2015, (номер у спадковому реєстрі - 57208614), після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Із заявами про прийняття спадщини за законом звернувся 11.03.2015 року чоловік ОСОБА_5, 11.03.2015 року - неповнолітня дочка ОСОБА_6, та 13.03.2015 року - ОСОБА_3 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36-65).

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п'ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п'ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема, й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріалами справи не доведено факт перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреби і звернення до відповідача за допомогою та його ухилення від такої допомоги.

Зі справи вбачається, що відповідач є чоловіком померлої, шлюб, укладений між ними, є дійсним, посилання позивача щодо фіктивності шлюбу не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Матеріалами справи не підтверджено, що померла потребувала допомоги саме від відповідача та про ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов'язком, щодо ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме від відповідача. Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у постійному, довічному сторонньому догляді, у тому числі з боку чоловіка.

З огляду на викладене є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність передбачених частиною першою статті 1224 ЦК України підстав для усунення ОСОБА_5 від права на спадкування за законом.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 26 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді