Справа № 202/3118/18
Провадження № 2-о/202/106/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Дмитрієва Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою, заінтересована особа Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро, згідно якої просив встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - трудова книжка, видана на ім'я ОСОБА_1 28 липня 1976 року заводом імені газети «Правди» м. Дніпродзержинську (м. Кам'янське) Дніпропетровської області, зі всіма наявними в ній записами про трудову діяльність, належить саме заявнику - ОСОБА_1

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2018 року було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи як правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на те, що з 1973 року він навчався на денному відділенні Дніпропетровського зварювального технікуму ім. Є.О. Патона, який закінчив в 1977 році. Свою трудову діяльність розпочав з 18-ти років, працевлаштувавшись липні 1976 року учнем електрозварювальника на роботу на завод імені газети «Правди» у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. На цьому ж підприємстві заявник вперше отримав трудову книжку, яку в подальшому вносились всі записи про його трудову діяльність. В травні 2018 р. заявник звернувся до Лівобережного об'єднаного УПФУ у м. Дніпро, з метою отримання пенсії за віком. Однак, працівники Управління виявили помилки в трудовій книжці, - пропущені сторінки та технічний брак, які були заповнені працівниками різних підприємств на яких працював заявник.

Заявник надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати заяву без його участі. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час, дату і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» якщо ім'я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім'ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Судом встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Лівобережного об'єднаного УПФУ у м. Дніпро, з метою надання в майбутньому заяви для призначення пенсії за віком.

Однак, як зазначає в своїй заяві заявник, його трудова книжка має недоліки, оскільки має помилки, при заповненні її працівниками відділів кадрів, а саме: пропущені сторінки та технічний брак.

Факт належності трудової книжки заявника підтверджується наступними доказами.

З копії диплома серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_1 вбачається, що останній в 1977 році закінчив Дніпропетровський зварювальний технікум ім. Є.О. Патона, та, у липні 1976 року заявник був працевлаштований учнем електрозварювальника на роботу на завод імені газети «Правда» у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, що вбачається з копії трудової книжки, серії НОМЕР_2, виданої 28 червня 1976 року на ім'я ОСОБА_1, 1958 р.н.

Процесуальні питання розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регламентуються главою 6 розділу IV ЦПК України.

У відповідності до ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

На даний час у заявника виникла необхідність встановлення юридичного факту, що правовстановлюючий документ - трудова книжка, видана на його ім'я, заводом імені газети «Правди» м. Дніпродзержинську (м.Кам'янське), Дніпропетровської області, зі всіма наявними в ній записами про трудову діяльність ОСОБА_1, належить саме ОСОБА_1, при цьому, заявник у своїй заяві вказує те, що ніхто не оспорює легітимність його трудової книжки та її недоліки та помилки були виявлені працівниками Управління, що було і підставою для звернення до суду.

Трудова книжка ОСОБА_1 є документом, що встановлює його право на отримання пенсії відповідно до ч. 3 ст. 46 Конституції України.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до п. 6 ч.1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затверджено постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж являється трудова книжка, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи, що підтверджують трудовий стаж, відповідно до ч.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали цивільної справи, виходячи із заявлених вимог ОСОБА_1, суд вважає, що встановлення факту, зі всіма наявними записами про трудову діяльність ОСОБА_1, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у відповідності до правил розділу 4 ЦПК України, оскільки в порядку окремого провадження встановлюються ті факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Так, звертаючись до суду із зазначеною заявою, заявник просить встановити юридичний факт правовстановлюючого документу - трудової книжки, який, ніхто не оспорює, а помилки (розкреслення простим олівцем, незаповнені сторінки, склеювання аркушів) при заповнені трудової книжки були виконані уповноваженими особами різних підприємств, на яких працював ОСОБА_1, та підлягають підтвердженню відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищевикладеного та керуючись пунктом 1, 3, 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», п. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 12, 18, 81, 263, 264 265, 259, 268, 293, 315, 319, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.П. Слюсар