Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1184/18
Провадження № 2/321/505/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Машкіної Н.В.,
секретаря судового засідання - Бородіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Йому, на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_2. 11.01.2003 року у вказаному житловому будинку була зареєстрована відповідач по справі. Але, фактично після реєстрації, ОСОБА_2 в житловому будинку не проживає, оскільки її постійне місце проживання є в м. Запоріжжі, де вона на даний час і проживає. Будь - яких витрат на утримання житлового будинку вона не здійснює. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, а сааме: жилим будинком АДРЕСА_2 внаслідок її тривалої відсутності в цьому приміщенні.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.02.1984 року (а.с. 5).
У вказаному будинку була зареєстрована відповідачі ОСОБА_2, що підтверджується ксерокопією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 6-7).
Згідно акту - довідки від 16.05.2018 року № 398, виданого депутатом Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 прописані за адресою: АДРЕСА_2, але не проживають за вказаною адресою з 2002 року, так як проживають в м. Запоріжжі за адресою: АДРЕСА_1 з 2002 року по теперішній час.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що проживає на одній вулиці з позивачем, підтримує з ним сусідські відносини, часто навідується до нього в гості. Підтвердила, що відповідач у справі є колишньою невісткою позивача. Проте, протягом останніх 1,5 - 2 років вона жодного разу не бачила відповідача або її особистих речей у домоволодінні позивача. Зі слів позивача відповідач після розлучення з його сином проживає в м. Запоріжжі у власній квартирі.
Аналогічні показання надала свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні.
Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки вони є логічними, послідовними і підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Зацікавленість свідків в результаті розгляду справи судом не встановлено.
Отже, судом достовірно встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності належить житловий будинок АДРЕСА_2. 11.01.2003 року у вказаному житловому будинку була зареєстрована відповідачі по справі - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка дійсно тривалий час, а саме: понад 16 років, безперервно не проживає у вказаному житловому будинку.
Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Ст.317 ЦК України право власності являє собою право на володіння, користування та розпорядження майном, причому, відповідно до Конституції України та ст.387 ЦК України, захист права власності забезпечується державою.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в спірному житлі ОСОБА_2 не проживає більше 16 років, причиною не проживання стало те, відповідач проживає за іншим місцем мешкання.
Таким чином, відсутні підстави для залишення за ОСОБА_2 права користування житлом позивача, і відповідно позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, а саме: жилим будинком АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте Михайлівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна