Провадження № 2/161/843/18
У Х В А Л А

26 вересня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.,

представника позивача ОСОБА_1 відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки в судове засідання позивач не з'явилася, а її явка була визнана судом обов'язковою.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечила проти задоволення заявленого клопотання. Суду повідомила, що позивач ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні та уже давала пояснення у даній справі.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти заявленого клопотання, оскільки в судовому засіданні присутня представник позивача і позивач уже надавала пояснення у справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що заява про залишення позовної заяви без розгляду до задоволення не підлягає.

Згідно з ч. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Тобто зі змісту ч. 3 ст. 257 ЦПК України слідує, що у разі повторної неявки позивача, який був повідомлений належним чином, суд залишає позовну заяву без розгляду незалежно від причини такої неявки.

Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами неодноразово подавались апеляційні скарги на ухвалу суд про відкриття провадження в справі, а саме: 21.02.2018 року та 07.09.2018 року. Апеляційним судом Волинської області відмовлено у відкритті апеляційного провадження за даними скаргами. Крім того, за заявами відповідача неодноразово відкладались судові засідання призначені на 06.10.2017, 23.01.2018, 20.02.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи 30.08.2018 року в судовому засіданні було визнано явку позивача обов'язковою. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомила суду, що позивач ОСОБА_6 перебуває у лікарні на стаціонарному лікуванні. За таких обставин суд приходить до висновку, що права відповідача нічим не порушено. Оскільки явку позивача було визнано обов'язковою, суд ухвалив відкласти розгляд справи та повторно викликати позивача в судове засідання. У клопотанні представника відповідача щодо залишення позову без розгляду відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 260, 354 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

У клопотанні представника відповідача ОСОБА_4 про залишення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні - відмовити.

У судове засідання повторно викликати позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук