Ухвала

Іменем України

27 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 759/13140/17

провадження № 61-44612ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду та ненадання відповіді на досудову претензію - вимогу позивача про порушення прав споживача та зобов'язання надати на неї письмову відповідь, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 600 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 лютого 2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди, яка була отримана відповідачем у той же день. Проте, всупереч чинному законодавству України, відповідач грубо порушуючи права споживача на інформацію, жодної відповіді на претензію відповідач не надав, чим спричинив позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 25 600 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, в задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої та апеляційної інстанцій, виходили з того, що фактично, позивач направив на адресу відповідача досудову претензію - вимогу про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди, що є формою досудового врегулювання спорів між контрагентами. Тобто вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору. Норми цивільного законодавства не передбачають обов'язку надання відповіді на пропозицію досудового врегулювання спору. Крім того, ненадання відповіді на претензію - вимогу не є перешкодою для звернення до суду. Таким чином не встановлено порушення прав позивача зі сторони відповідача, що передбачені законодавством пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону України « Про захист прав споживачів», частини першої статті 1, частини першої статті 15, частини першої статті 20 Закону Україну «Про звернення громадян», та статті 5, частини другої статті 7 Закону України «Про інформацію». Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не було встановлено порушення права позивача, судами відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 25 600 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковиймінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження) та які фактично можна поділити на: справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в даній справі є вимога про надання відповіді на досудову претензію - вимогу та відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 600 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Таким чином ця справа є малозначною в силу своїх властивостей.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

У цій справі обставин, передбачених частиною першою статті 411, частиною четвертою статті 274 або пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко