Справа № 550/649/18
Провадження № 2/550/197/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Михайлюк О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Бондаренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2,

до ОСОБА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області,

про визнання права власності на ? частину спадкового нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області в якому просить:

- визнати спільною сумісною власністю нерухоме майно - АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, набутого під час шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та зареєстрованого Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, за записом №49 від 27.12.1980 року;

- визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер картки платників податків - НОМЕР_1), право власності за спадкуванням на 1/4 (одну четверту) частину спадкового нерухомого майна - АДРЕСА_1 та в цілому складається з: коридору «ІІ-І» площею 6,00 кв.м., кімнати «ІІ-2», площею 11,8 кв.м., кімнати «ІІ-З» площею 17,2 кв.м., кухні «ІІ-4» площею 8,7 кв.м., коридору «II-5» площею 3,4 кв.м., ванни «ІІ-6» площею 2,6 кв.м., туалету «ІІ-7» площею 1,1 кв.м., жила площа квартири складає 29,00 кв.м., загальна площа 50,8 кв.м., яка належить ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962;

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її рідна мати ОСОБА_6 - спадкодавець за законом. ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_4 - чоловік померлої ОСОБА_6 та її вітчим.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у спільному нерухомому майні подружжя набутого під час шлюбу. Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена на підставі заяви позивача про прийняття спадщини в Чутівській державній нотаріальній конторі за №49/1996 року.

До складу спільної власності майна набутого подружжям під час шлюбу входить, АДРЕСА_1 та в цілому складається з: коридору «ІІ-І» площею 6,00 кв.м., кімнати «ІІ-2», площею 11,8 кв.м., кімнати «ІІ-З» площею 17,2 кв.м., кухні «ІІ-4» площею 8,7 кв.м., коридору «II-5» площею 3,4 кв.м., ванни «ІІ-6» площею 2,6 кв.м., туалету «ІІ-7» площею 1,1 кв.м., жила площа квартири складає 29,00 кв.м., загальна площа 50,8 кв.м., яка належить ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, на яке позивач, ОСОБА_2 - як спадкоємець за законом має право.

Крім позивача спадкоємцем на спадщину, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_6 року після смерті спадкодавця ОСОБА_4 є його рідна дочка ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом - відсутні.

Позивач звернулася до виконуючої обов'язки завідувача Чутівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 03.05.2018 року за реєстровим №58, посвідченого Артемівською селищною радою 14.05.1992 року за №144 АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Державним нотаріусом виявлено відсутність правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця ОСОБА_6 на майно та за відсутності можливості встановити склад спадкового майна через відсутність документу, що посвідчує право власності на ім'я ОСОБА_6, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? (одну четверту) частку АДРЕСА_1 та надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.05.2018 року, вих. №02-31/610.

За зазначених обставин позивач ОСОБА_2 змушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на ? частину спадкового нерухомого майна.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява в якій він просить справу розглянути у його відсутності та відсутності позивача, та зазначив, що позов підтримують та просять його задовольнити.

Відповідач по справі - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, від відповідача через канцелярію надійшла заява про розгляд справи без її участі та про визнання позовних вимог.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій просив справу розглянути без присутності представника селищної ради та не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у зв'язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, з'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачами позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймає визнання відповідачем позову та приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову виходячи з наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є рідною матір'ю позивача по справі - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, НОМЕР_3, виданим 10.02.1983 р. відділом РАЦС м. Краматорська Донецької області, про що в Книзі реєстрації актів про народження проведений запис за №470, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4, виданим Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції 16.01.2008 р. (а.с. 22, 23, 86).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 27.12.1980 р. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 86).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, ОСОБА_4 належала АДРЕСА_1 (а.с. 18-20).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 р. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності.

Отже оскільки договір щодо купівлі продажу квартири укладений до 2001 року, суд у вирішенні питання про визнання спільною сумісною власністю майна подружжя повинен керуватися КпШС України (в редакції 1969 року).

За змістом ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми, або з інших поважним причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 23 КпШС України встановлено, що майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

У відповідності до ст. 28 КпШс України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках, суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Виходячи з наведеного, сімейним законодавством, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, прямо було встановлено, що майно придбане під час шлюбу належить на праві спільної сумісної власності подружжю, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, та їх частки є рівними.

Як було встановлено вище, договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 був укладений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, а шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено 27.12.1980 р.

Тобто, нерухоме майно - АДРЕСА_1 було набуте подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю з рівними частками подружжя.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_6, виданим Артемівською селищною радою, Чутівського району Полтавської області 26.09.1995 року (а.с. 13).

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР).

Частиною першою статті 529 ЦК УРСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи станом на момент смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5., останній належала ? частина АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті матері ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_2, що підтверджується відповідною заявою про прийняття спадщини, поданою до Чутівської державної нотаріальної контори у встановлений законом 6-ти місячний строк (а.с. 69-71).

Також, відповідно до Будинкової книги на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_6, за даною адресою зареєстровані та проживали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік померлої ОСОБА_6, (з 18.12.1980 року) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка померлої ОСОБА_6.(з 03.10.1990 року) (а.с. 24).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що спадкоємцями за законом на майно померлої ОСОБА_6, що складалось з ? частини АДРЕСА_1, які прийняли спадщину є її чоловік ОСОБА_4 та її донька - ОСОБА_2 з частками у майні по ?.

Статтею 548 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлої ОСОБА_6, передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, позивачеві по справі - ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6, з дня відкриття спадщини належить ? частина АДРЕСА_1.

Позивач звернулася до виконуючої обов'язки завідувача Чутівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого 03.05.2018 року за реєстровим №58, посвідченого Артемівською селищною радою 14.05.1992 року за №144 АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Однак, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? (одну четверту) частку АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутність правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця ОСОБА_6 на майно та за відсутності можливості встановити склад спадкового майна через відсутність документу, що посвідчує право власності на ім'я ОСОБА_6, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.05.2018 року, вих. №02-31/610 (9).

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд зазначає, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що судом встановлено, що АДРЕСА_1 було є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а також те, що право позивача на ? частини зазначеної квартири належить позивачу з дня відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_6, з огляду на те, що позивач, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (оригіналу) на ім'я спадкодавця ОСОБА_6 на майно, не може реалізувати своє право власності на нерухоме майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нерухоме майно - АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962, спільною сумісною власністю подружжя, набутого під час шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та зареєстрованого Артемівською селищною радою Чутівського району Полтавської області, за записом №49 від 27.12.1980 року;

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_6 право власності на 1/4 (одну четверту) частину спадкового нерухомого майна - АДРЕСА_1 та в цілому складається з: коридору «ІІ-І» площею 6,00 кв.м., кімнати «ІІ-2», площею 11,8 кв.м., кімнати «ІІ-З» площею 17,2 кв.м., кухні «ІІ-4» площею 8,7 кв.м., коридору «II-5» площею 3,4 кв.м., ванни «ІІ-6» площею 2,6 кв.м., туалету «ІІ-7» площею 1,1 кв.м., жила площа квартири складає 29,00 кв.м., загальна площа 50,8 кв.м., яка належить ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_5, секретарем виконавчого комітету Артемівської селищної ради 14.05.1992 року та зареєстрованого в реєстрову книгу №6 під реєстровим номером 962.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2.

Третя особа - Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області (службова адреса: Полтавська область, Чутівський район, смт. Скороходове, вул. Софіївська, 15, ).

Повне судове рішення складено 24 вересня 2018 року.

Суддя О. І. Михайлюк