У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/4988/18

Провадження № 22-ц/4815/141/18

Головуючий у суді першої інстанції: Панас О.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

повним текстом в м. Рівне Рівненської області

30.05.2018 р. о 09 год. 28 хв.

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Рівненська брама";

представники учасників справи: позивача - адвокат ОСОБА_3;

відповідача - відсутній;

особи, яка не брала участі у справі, - адвокат ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду від 30 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_2 з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Рівненська брама" (далі - ОК "ЖБК "Рівненська брама") про визнання майнових прав на квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1) загальною проектною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам, в т.ч. його правонаступникам, вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1) загальною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової і громадської забудови на АДРЕСА_1.

Мотивуючи позов, вказував про те, що ним як асоційованим членом кооперативу повністю виконано свої зобов'язання за укладеним між сторонами договором пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 03.05.2017 року. Натомість відповідач своїх зобов'язань з організації, забезпечення будівництва об'єкта та здачу його в експлуатацію до 31 жовтня 2017 року не виконав. Вважає, що квартиру у передбачений договором термін не здано, то і його суб'єктивні цивільні права порушено. ОК "ЖБК "Рівненська брама" його майнових прав на квартиру не визнає, тому вони належать до судового захисту, з огляду на що пред'явив позов.

Ухвалою Рівненського міського суду від 27 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху та надано позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали суду усунути недоліки, подавши належним чином оформлену заяву в частині заборони вчиняти дії по передачі іншим особам майнових прав на спірну квартиру.

3 квітня 2018 року ОСОБА_2 подано позовну заяву в новій (остаточній) редакції, звідки виключено позовну вимогу про заборону відповідачу та будь-яким іншим особам, в т.ч. його правонаступникам, вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1) загальною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1.

Ухвалою Рівненського міського суду від 10 квітня 2018 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено її розгляд 09 год. 00 хв. 30 травня 2018 року.

У поданому відзиві представник ОК "ЖБК "Рівненська брама", вважаючи позов таким, що не підлягає до задоволення, покликався на відсутність факту порушення прав позивача та відсутність доказів у справі про належність йому спірної квартири на праві власності. Просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача стверджував про його необґрунтованість, а тому просив задовольнити позов ОСОБА_2

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 травня 2018 року заяву позивача задоволено і забезпечено його позов шляхом заборони відповідачу передавати іншим особам майнові права на квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1) загальною проектною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на АДРЕСА_1.

30 травня 2018 року головою ОК "ЖБК "Рівненська брама" подано заяву про визнання позову повністю.

Рішенням Рівненського міського суду від 30 травня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано майнове право за ОСОБА_2 на квартиру (будівельний номер АДРЕСА_1) загальною проектною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_2: паспорт НОМЕР_3, виданий Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області 16.12.2005 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

ОК "ЖБК "Рівненська брама": місцезнаходження: 29000 Хмельницька область, м. Хмельницький, вулиця Старокостянтинівське шосе, 26, .

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки ОСОБА_2 виконано набуті зобов'язання за договором пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 03.05.2017 року і сплачено 641 900 гривень пайових внесків, тоді як ОК "ЖБК "Рівненська брама" у передбачений угодою строк визначену на користь позивача квартиру в експлуатацію не здав, чим порушив суб'єктивні цивільні права (майнові права) останнього.

Крім того, в провадженні іншого суду знаходяться цивільні справи, де предметом спору виступає недійсність договору відступлення (цесії) між Дочірнім підприємством "Градобуд-Рівне" та ОК "ЖБК "Рівненська брама". Тому в разі задоволення зазначених позовів настають негативні правові наслідки для пайовиків, у т.ч. і для позивача, адже відповідач придбав інвестиційні права у Дочірньому підприємстві "Градобуд-Рівне" за оспорюваним договором.

На рішення суду ОСОБА_5 як особою, яка не брала участі у справі, однак вважає, що вирішено питання про її права та обов'язки, подано апеляційну скаргу, де посилається на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у неповноті з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На її обґрунтування зазначається про безпідставність тверджень суду щодо порушення прав позивача наявністю судових проваджень у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області. Так, станом на час розгляду цієї справи та ухвалення рішення у жодній із цивільних справ №№686/23134/17, 686/21826/17, 686/22342/17, 686/20914/17, 686/23217/17, 686/20915/17 і 686/21821/17 не здійснювалося судове провадження. Усі позовні заяви повернуті позивачам, з огляду на що відсутня будь-яка можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про визнання недійсним договору відступлення (цесії) та настання негативних наслідків для будь-кого з пайовиків, в т.ч. і для ОСОБА_2

Судом всупереч вимогам закону і обставинам справи його не було залучено до участі в справі. Відповідно до п.п. 6.4. договору пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 15.03.2017 року 16 травня 2017 року між ним як новим пайовиком та ОСОБА_9 - первісним пайовиком укладено договір відступлення права вимоги і переведення боргу за попереднім договором за участі останньої та ОК "ЖБК "Рівненська брама". Оскільки норми ч. 2 ст. 54 ЦПК України передбачають відсутність юридичних наслідків для особи, яка не брала участі в справі, де, можливо, згодом з ним виникнуть спірні відносини, тому вирішення цієї справи очевидно вплинуло на його права та інтереси.

Окрім цього, договір пайової участі у будівництві АДРЕСА_1/3 від 15.03.2017 року між ОСОБА_9 і ОК "ЖБК "Рівненська брама" був укладений раніше за договір за тим самим номером, однак від 03.05.2017 року між ОСОБА_2 та ОК "ЖБК "Рівненська брама". Саме тому та з урахуванням факту повної оплати ОСОБА_9 свого пайового внеску - 3 квітня 2017 року вважає, що вона раніше набула майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 на дев'ятому поверсі в третій секції об'єкта, які в подальшому передала на підставі договору ОСОБА_5

За таких обставин переконаний, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права і обов'язки, а тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОК "ЖБК "Рівненська брама" про визнання майнових прав на квартиру відмовити.

У поданому відзиві ОСОБА_2, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому покликався на те, що до Хмельницького міськрайонного суду певні особи неодноразово зверталися із позовами про визнання договору відступлення (цесії) недійсним, що свідчить про факт невизнання його законних прав та інтересів як пайовика, хоча рішень по суті й не ухвалено.

Щодо участі ОСОБА_9 у правовідносинах, то вважав, що особисто він, повністю виконавши свої договірні зобов'язання, набув майнові права на спірну квартиру.

На його думку, додатково підтверджує належність майнових прав саме позивачу той факт, що 29 травня 2018 року головою ОК "ЖБК "Рівненська брама" подано заяву про визнання позову відповідачем.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи ОСОБА_5, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження.

Як правильно з'ясовано судом першої інстанції, 3 травня 2017 року між сторонами було укладено договір пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3, за умовами якого позивач як пайовик вступив, а ОК ЖБК "Рівненська брама" прийняв його в асоційовані члени та пайову участь по будівництву кварталу житлової і громадської забудови по вулицях АДРЕСА_1 й реалізації статутної мети і завдань відповідача з метою отримання у власність квартири, будівельний АДРЕСА_1 загальною проектною площею 59, 56 кв.м на дев'ятому поверсі у третій секції об'єкта.

Положеннями пункту 1.2 договору пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 3 травня 2017 року передбачено, що ОК "ЖБК "Рівненська брама" зобов'язався організувати і забезпечити будівництво об'єкта нерухомості та здачу його в експлуатацію, передати пайовику у власність квартиру, обумовлену договором, за умови повної (в розмірі 100 процентів) сплати ним пайового внеску.

Пункт 2.1 договору пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 3 травня 2017 року встановив, що загальний розмір пайового внеску пайовика визначається ОК "ЖБК "Рівненська брама" та на день укладення цього правочину становить 641 900 гривень.

Умови пункту 3.4 договору пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 3 травня 2017 року вказують про виникнення у відповідача зобов'язань організувати та забезпечити будівництво об'єкта нерухомості, здачу його в експлуатацію у термін до 31 жовтня 2017 року за умови належного виконання пайовиком своїх зобов'язань зі здійснення пайового внеску.

Судом також обґрунтовано встановлено, що ОСОБА_2 свої зобов'язання зі сплати пайового внеску виконав у повному обсязі, що стверджено сукупністю відповідних письмових доказів.

Так, ними є:

квитанція до прибуткового касового ордера №234 від 03.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №235 від 04.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №236 від 05.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №237 від 10.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №238 від 11.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №239 від 12.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №240 від 13.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №241 від 15.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №242 від 16.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №243 від 17.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №244 від 18.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №245 від 19.05.2017 року на суму 50 000 гривень;

квитанція до прибуткового касового ордера №246 від 22.05.2017 року на суму 41 900 гривень.

Сторонами не заперечується і та обставина, що на день пред'явлення ОСОБА_2 позову об'єкт нерухомості не був зданий експлуатацію. При цьому враховано, що будь-яких дій для здачі в експлуатацію будинку, в якому знаходиться спірна квартира, ОК "ЖБК "Рівненська брама" не вчиняє.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягали норми матеріального права, на чому наполягав позивач, суд першої інстанції задовольнив позов, визнавши за ОСОБА_2 майнове право на квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1, загальною проектною площею 59, 56 кв.м, на дев'ятому поверсі в третій секції кварталу житлової та громадської забудови на вулицях АДРЕСА_1.

Згідно зі ст.ст. 509, 11, 529 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Норми частини другої ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дають визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розуміє значення терміну "майно" ("майнові права") як правомірні очікування особи. При цьому є різниця між простою надією, що не заснована на достатніх підставах, і законним очікуванням, яке має бути конкретним та ґрунтуватися на законодавчих положеннях.

Саме така практика Європейського суду з прав людини, що базується на цих правових концепціях, знайшла своє відображення і в справах "Фон Мальзан та інші проти Німеччини" та "Онер'їлдіз проти Туреччини".

Оскільки права позивача ґрунтуються на договорі, умови якого створили відповідні правовідносини для контрагентів - сторін у справі, тому очікування ОСОБА_2 на реалізацію його договірних прав на майно колегія суддів, погоджуючись із судом попередньої інстанції, також вважає законними й такими, що узгоджуються з обставинами справи.

При цьому судом правильно враховано, що свої договірні зобов'язання ним виконано повністю, що відповідачем і не заперечується.

Згідно із ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Щодо доводів апеляційної скарги про вирішення оскаржуваним рішенням питання про права і обов'язки іншого пайовика - ОСОБА_5, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Як обґрунтовано посилається позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу, самі по собі факти неодноразового звернення в листопаді 2017 року до суду ОСОБА_8 і ОСОБА_7 з позовами про визнання договору уступки (цесії) недійсним свідчать про невизнання законних прав та інтересів пайовика - ОСОБА_2, тобто існування в останнього майнових прав на спірний об'єкт нерухомості.

Між сторонами 3 травня 2017 року було укладено договір пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3, за умовами якого позивач повинен був сплатити 641 900 гривень, що ним і виконано протягом часу з 3 травня по 22 травня 2017 року.

Даний договір є чинним, тобто породжує відповідні права та обов'язки для контрагентів. Сторонами чи іншими особами, інтересів якого він стосувався би, не оспорювався, не розривався і не припинявся, тобто в частині зобов'язань ОК "ЖБК "Рівненська брама" він продовжує свою дію.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення ст. 629 ЦК України вказують про обов'язковість договору для виконання сторонами.

Окрім того, 29 травня 2018 року відповідачем подано заяву про визнання позову ОСОБА_2, що також свідчить про обґрунтованість вимог останнього (а.с. 98).

На час виникнення між сторонами договірних відносин ОСОБА_2 не було відомо про те, що на предмет цього договору претендуватиме інша особа, яка не є його стороною.

Так, ОСОБА_9 відступлено своє право на майно, що виникло відповідно до договору пайової участі в будівництві АДРЕСА_1/3 від 15 березня 2017 року, на користь ОСОБА_5 на підставі відповідного тристороннього - між ОК "ЖБК "Рівненська брама", ОСОБА_9 та ОСОБА_5 договору про відступлення права вимоги та переведення боргу 16 травня 2017 року (а.с. 124).

Отже, безпосереднє особисте право позивача на спірний об'єкт нерухомості виникло раніше за цивільне право ОСОБА_5, на чому він наполягає.

Оскільки особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють чи припиняють права та обов'язки цих осіб, тому колегія суддів вважає, що рішенням Рівненського міського суду від 30 травня 2018 року зазначені питання щодо ОСОБА_5 не вирішувалися.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває провадження, зокрема якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту її прав, порушуючи тим самим права позивача, є неприйнятними для апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 362, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рівненського міського суду від 30 травня 2018 року закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 27.11.2018 о 15 год. 10 хв.

Головуючий: Судді: