Справа № 716/1221/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.11.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Стрільця Я.С.,
секретаря судових засідань - Климус Г.В.,
за участю представника позивача - Давидюк Л.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-
Позивач орган опіки та піклування Заставнівської РДА Чернівецької області звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої поданий позов. ОСОБА_3 неодноразово був засуджений, відбував покарання у виді позбавлення волі та був звільнений по відбуттю покарання, вибув в смт. Калинівка Васильківського району Київської області, за місце проживання характеризується з негативної сторони, зловживає алкоголем та спілкується з особами, які ведуть сумнівний спосіб життя. По місцю проживання своєї доньки ОСОБА_4 відповідач не з'являється, її вихованням та навчанням не займається.
З вказаних підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки та стягнути з нього аліменти на її утримання.
Представник позивача Давидюк Л.М. в судовому засіданні позовні вимог підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, проте до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за зазначеною адресою».
З відповіді на запит у відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві стосовно місця реєстрації відповідача (а.с. 32) видно, що відповідач зареєстрований по АДРЕСА_1, куди і направлялася судова повістка.
Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи в їх скупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.
Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.
Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якої поданий позов є ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 Наведене вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.01.2010 року (а.с. 7).
З копії рішення Васильківського районного суду Київської області від 01.08.2012 року (а.с. 10 ) вбачається, що неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відібрано від матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, без позбавлення її батьківських прав, а згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 15.02.2017 року (а.с. 18-20) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавлено батьківських прав по відношенню до останньої. Відповідно до довідки Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області від 26.06.2018 року №142 (а.с. 21), характеристики на ОСОБА_4 (а.с. 22-23), розпорядження Заставнівської РДА №130-р від 18.04.2017 року (а.с. 28) видно, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в АДРЕСА_2 разом із бабусею, навчається в 2 класі Чуньківського НВК, слухняна, акуратна дівчинка, опікуном ОСОБА_4 призначено її бабусю ОСОБА_7
З копій вироків (а.с. 8-9, 15-16), довідок ДУ «Березанська виправна колонія №95» (а.с. 13-14), характеристики на ОСОБА_3 (а.с. 17), письмових показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 24,25) вбачається, що відповідач ОСОБА_3, неодноразово був засуджений за корисливі злочини, відбував покарання у виді позбавлення волі та був звільнений по відбуттю покарання, вибув в смт. Калинівка Васильківського району Київської області, за місце проживання останній характеризується з негативної сторони, зловживає алкоголем та спілкується з особами, які ведуть сумнівний спосіб життя. По місцю проживання своєї доньки ОСОБА_4 відповідач не з'являється, її вихованням та навчанням не займається.
17.05.2018 року виконавчий комітет Чуньківської сільської ради Заставнівського району своїм рішенням №10 затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до своєї доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26-27).
У відповідності до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, небхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і саціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Згідно ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не проявляє до доньки батьківської турботи, не цікавиться її життям, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення їх батьківських прав.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, та роз'яснень викладених в абз. 7 п. 16 Постанови ПВСУ від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 ч.3, ст. 182 ч.1, ст. 184 ч. 1, СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Беручи до уваги, що згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку щодо утримання дітей, суд вирішує питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., в твердій грошовій сумі в розмірі 972 гривень щомісячно, починаючи стягнення із 20.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Крім того, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1409,60 гривень.
На підставі викладеного, ст.ст.8, 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року, ст.ст. 3, 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165, 180-184 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 128, 130, 223, 235,247, 259, 263 - 265, 273, 280-283, 288, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 по відношенню до його дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, жительки АДРЕСА_2, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 972 (дев'ятсот сімдесят дві) гривні щомісячно, починаючи із 20.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який проживає в АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі 1409,60 гривень.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складення повного судового рішення 20.11.2018 року.

Суддя Я.С. Стрілець