Справа № 211/682/18
Провадження № 2/211/971/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Сарат Н.О.,

при секретарі: Зоріної С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» звернулося до суду з позовом, який в послідуючому уточнив до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, вказавши, що позивачем з 01.07.2017 р. розпочато функції з управління та надання послуг з утримання будинку, споруди та групи будинків та споруд, об'єктів благоустрою, що розташовані на прибудинокивх територіях Довгинцівського району м. Кривого Рогу, в тому числі по АДРЕСА_1 Позивачем було надано, а відповідачами спожито послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р. на суму 8309,69 гривень. Однак відповідачі в порушення вимог ст. 162 ЖК України не сплачувалт позивачу вартість спожитих житлово-комунальних послуг, тому просить стягнути з солідарно відповідачів суму заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в розмірі 8309,69 грн., інфляційні витрати в розмірі 3790,29 грн.., та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги уточнюючого позову підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, відзиву не надали.

Відповідач ОСОБА_4 до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позовних вимог не заперечує.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем житлово-комунальних послуг які надаються ТОВ «Житлосервіс-КР».

Згідно ст. 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги.

Згідност.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р. відповідачеві за адресою: АДРЕСА_1 позивачем надавалися житлово-комунальні послуги, плата за надання яких нараховувалася за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до даних інформації про стан особового рахунку № НОМЕР_4, відкритого на ім'я ОСОБА_2, в період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р. відповідачем не здійснювалася оплата за отримані житлово-комунальні послуги, що й призвело до утворення заборгованості в сумі 8309,69 грн. (а.с. 10-12).

Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-IV, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч. 1статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5статті 81 ЦПК України).

Відповідно д остатті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В письмових поясненнях до наданих суду доказів зазначено, що надання житлово-комунальних послуг є обов'язком виконавця, а споживачі, у свою чергу, зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Так, ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює свої управлінські функції та відповідачам було надано послуги з утримання будинку, споруд і прибудинкової території на загальну суму 8309,69 грн. за період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р., що підтверджується наданою інформацією. Так, за вказаний період ними було надано послуги з прибирання прибудинкової території, з технічного обслуговування внутрішньо-будинкових систем, з поточного ремонту конструктивних елементів, з дератизації, з дезінсекції, послуги аварійної бригади, диспетчерської служби, з технічного обслуговування та поточного ремонту систем протипожежної автоматики та димовидалення, з обслуговування димовентиляційних каналів, з підготовки будинку до роботи в осінньо-зимовий період, планові загальні та профілактичні огляди житлових будинків, про що ними надано суду первинну документаціюакти, довідки, розрахунки наряди-завдання,кошториси, інформації про витрати, тощо. Зазначено, що послуги надавалися всьому житловому будинку, а не одноособово конкретному споживачу, всі співвласники житлових та нежитлових приміщень несуть солідарну участь в оплаті за дані послуги залежно від своєї частки у майні будинку, ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює розрахунки тарифу на послугу з утримання будинку, споруд та прибудинкової території включно на підставі положень Порядку, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»та утримує будинок в цілому, а не окремі його частини.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зобов'язаний проводити оплату наданих послуг, однак не виконував належним чином зобов'язання, заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги підлягає стягненню у примусовому порядку.

Вказані в позові обставини відповідачами не спростовані.

Згідно з ч.2ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2ст. 625 ЦКяк спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов'язаннями, у яких, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2ст.625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Передбачена п. 10 ч. 3ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги»норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2ст. 625 ЦК(постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідачів на його користь інфляційних витрат в розмірі 3790,29 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості станом на 01.08.2017 рік. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч.2ст.625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов'язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції, що узгоджується з положеннями ч. 2ст. 625 ЦК України.

Згідно частини 1статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1762,00 грн., сплачений ним при подачі заяви про видачу судового наказу та позовної заяви до суду, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 162 ЖК України, ст.ст.257,264,267,509,525 ЦК України, ст.ст.10,12,13,81,141,263,265,280-284 ЦПКЦПК України,суд ,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР», код МФО 305750 , р/р 6688, юридична адреса: 50049, м.Кривий Ріг, вул.Спаська, 17А, заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.07.2013 р. по 01.08.2017 р. у розмірі 8309 (вісім тисяч триста дев'ять ) гривень 69 коп., інфляційні витрати в розмірі 3790 ( три тисячі сімсот дев'яносто ) гривень 29 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 витрати на оплату судового збору по 587 (п'ятсот вісімдесят сім) гривень 33 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Сарат Н. О.