пр. № 2-н/759/299/18
ун. № 759/9865/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., ознайомившись із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2018 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.10.2012 р. по 01.02.2018 р у сумі 34527,74 грн., 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 2460,29 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 20204,26 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З поданої до суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що заборгованість, яку заявник просить стягнути з боржника, утворилась в тому числі за період, що передує 26.06.2018 р., тобто просить стягнути з боржника заборгованість, яка виникла понад три роки до дати звернення до суду з данною заявою, з яого вбачається пропуск позовної давності.

Виходячи з матеріалів справи, вбачається спір про право заявника на стягнення заборгованості, яка частково перебуває за межами строку позовної давності, що згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України є підставною для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, судя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

У зв'язку з вищенаведеним, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 165, 166, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги.

Роз'яснити заявнику його право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя І.Ю. Миколаєць