Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2380/18
Провадження № 2/191/693/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.08.2018 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу №191/2380/18 за позовною заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Відділ реєстрації Синельниківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
18.06.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації Синельниківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що позивач володіє на праві власності житловим приміщенням, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 29.02.1996 року, зареєстрованого в реєстровій книзі №99 під реєстровим №515 від 01.03.1996 року. Разом з нею в зазначеній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач був зареєстрований за згодою позивача, після звільнення з місць позбавлення волі для подальшого працевлаштування після відбування покарання. Але на шлях виправлення відповідач не став, а продовжував вести аморальний спосіб життя. Став пиячити, працевлаштовуватись відмовлявся, знаходився на утриманні позивача. Потім почав виносити речі з квартири на продаж для того, щоб заробити собі на спиртні напої. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_2 міг застосувати до позивача фізичну силу. Життя під одним дахом стало нестерпним, тому позивач вимушена була переїхати до дочки.
За тривалий час її відсутності, відповідач вже черговий раз відбував покарання і після повернення з місць позбавлення волі влаштував у вищезазначеній квартирі притон для безхатьків. Згодом телефонували сусіди та повідомили, що відповідач виносить на продаж меблі, газову плиту, ванну. Крім того, сусіди скаржилися, що постійно в підїзді чужі люди, квартира завжди відчинена. Своїми діями відповідач порушує здійснення позивачем права володіння, користування та розпорядження належною їй квартирою. Від сусідів позивачу стало відомо, що відповідач, знов відбуває покарання за крадіжку майна та угон транспортного засобу. Так як проживання з відповідачем під одним дахом в подальшому неможливе, та враховуючи, що відповідач вже більше півроку не проживає в зазначеній квартирі, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав з метою визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, з метою подальшого продажу квартири. З вересня 2017 року відповідач не проживає у спірній квартирі, що також підтверджується довідкою квартального комітету №930 від 15.06.2018 року та актом про не проживання від 15.06.2018 року №70. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, та усунути перешкоди у здійсненні права власності знявши з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач не зявився, але до його початку надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.Відповідно до ст. 187 виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Представник третьої особи: Відділ реєстрації Синельниківської міської ради, в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3, належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 29.02.1996 року, який був посвідчений державним нотаріусом першої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, та зареєстрований в реєстровій книзі №99 під реєстровим №515 від 01.03.1996 року(а.с.4).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_4, з вересня 2017 року, підтверджується актом №70 від 15.06.2018 року, який був складений Житлово експлуатаційною конторою № 2 Синельниківської міської ради (а.с.7).
Згідно довідки Синельниківського міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора -2» від 15.06.2018 року №930 в квартирі АДРЕСА_5, зареєстрований ОСОБА_2, 01.07.1976 р.н, який згідно акту за даною адресою не проживає ( а.с.6).
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, наряду з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України.
Згідно ч.2,3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Реєстрацією відповідача в належній позивачу на праві власності квартирі порушуються її законні права та інтереси. Несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_6, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку більше одного року без поважної причини.
Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.
Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 19, 141-142, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 18 будинку № 60 по вулиці Миру м. Синельникове Дніпропетровської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт Серії АМ № 603726 виданий 16.04.2002 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області - судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_4