Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 524/9164/13-ц

провадження № 61-33472св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

заінтересована особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2017 року у складі судді: Рибалки Ю. В. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хіль Л. М., Гальонкіна С. А., Дорош А. І.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 інфляційні збитки у розмірі 52 867,50 грн та три проценти річних у розмірі 49 981,81 грн, нараховані за час не сплати 517 659,10 грн боргу, встановленого рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 листопада 2010 року.

У травні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що постановою Верховного Суду України від 27 січня 2016 року змінено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 листопада 2010 року та зменшено розмір боргу до 374 317,50 грн.

Вказувала, що встановлені Верховним Судом України обставини щодо розміру її заборгованості перед ОСОБА_5 істотно впливають на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року та є нововиявленими.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року, заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

Ухвали судів мотивовані тим, що ОСОБА_4 пропустила встановлений законом строк для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та не порушила питання про поновлення такого строку. При цьому апеляційний суд вказав, що той факт, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 листопада 2010 року було змінено, а не скасовано, не впливає на визначення строків для звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і направити справу до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що постановою Верховного Суду України від 27 січня 2016 року змінено рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 листопада 2010 року та зменшено розмір боргу до 374 317,50 грн. Вказує, що встановлені Верховним Судом України обставини щодо розміру її заборгованості перед ОСОБА_5 істотно впливають на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року та є нововиявленими. Враховуючи, що постановою Верховного Суду України від 27 січня 2016 року змінено рішення, а не скасовано їх, вважає, що є підстави для перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року за нововиявленими обставинами. Зазначає, що суд першої інстанції допустив описки у нумерації статті ЦПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що при зверненні із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_4 посилалася на зміну іншого рішення суду, як на істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 травня 2014 року у справі № 524/9164/13-ц про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних збитків за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання прийнято на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 листопада 2010 року № 2-363/2010, яким задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, стягнуто з останньої заборгованість за договором позики у сумі 517 658 грн.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції від 16 листопада 2010 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 27 січня 2016 року вказані рішення судів трьох інстанцій змінено, зменшено розмір стягнутої з ОСОБА_4 заборгованості на користь ОСОБА_5 до 374 317,50 грн.

Суди встановили, що постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року, як повідомила у судовому засіданні представник ОСОБА_4, вона отримала у березні 2016 року. Водночас згідно матеріалів вказаної цивільної справи після повернення її з Верховного Суду України, ОСОБА_4 ознайомилась з її матеріалами 22 лютого 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою. Із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами звернулась до суду 11 травня 2017 року.

При залишенні заяви про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року за нововиявленими обставинами без розгляду, суди зробили висновок, що ОСОБА_4 пропустила встановлений законом строк для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та не порушила питання про його поновлення.

Колегія суддів погоджується із цим висновком судів з таких підстав.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У пункті 3 частини другої статті 361 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами) підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Згідно частини першої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами) заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому, в пункті 3 частини другої статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами) передбачено, що у випадках, встановлених пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, строк для подання заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду.

Тлумачення статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами) свідчить, що місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами). При цьому строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Якщо заяву подано після закінчення визначеного частиною першою статті 362 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами) строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.

Встановивши, що постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 ОСОБА_4 отримала у березні 2016 року і, крім того, ОСОБА_4 ознайомилась із матеріалами справи після повернення її з Верховного Суду України 22 лютого 2016 року, а із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами звернулась до суду 11 травня 2017 року, суди зробили обґрунтований висновок про залишення без розгляду заяви ОСОБА_4 про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 травня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Аргумент касаційної скарги про те, що суд першої інстанції допустив описки у нумерації статті ЦПК України не впливає на висновки суду по суті справи, а може бути підставою для виправлення описки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального та процесуального права, і зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін. Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н. О.Антоненко

В. І. Журавель