Постанова

Іменем України

17 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 754/14302/15-ц

провадження № 61-24014св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

представники відповідача: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у складі судді Мальченко О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Борисової О. В., Пікуль А. А.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовна заява мотивована тим, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. 10 липня

2015 року трапилось залиття їх квартири, внаслідок чого пошкоджено стіну однієї житлової кімнати, частину стелі у кімнаті зі сторони ванної кімнати та частину стелі і стіни ванної кімнати. Указані кімнати потребують ремонту.

З урахуванням викладеного, та уточнень позовних вимог, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь 10 282,00 грн у відшкодування майнової шкоди, а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_6 моральну шкоду - 10 000,00 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 березня

2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 10 282,00 грн збитків, завданих залиттям квартири.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2 000,00 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вина ОСОБА_7 у завданні позивачам майнової шкоди внаслідок залиття квартири є доведеною, проте в добровільному порядку відповідачем не відшкодована, у зв'язку з чим підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, встановивши, що внаслідок залиття найбільше постраждала кімната у якій проживає ОСОБА_6, суд дійшов висновку, що їй завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

20 березня 2017 рокуОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не досліджено фактичних обставин справи у їх сукупності, не проведено повного з'ясування обставин справи та не перевірено їх правового обґрунтування.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

15 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 10 липня 2015 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, власниками якої є позивачі.

Відповідно до акта ЖЕК-316 від 14 липня 2015 року про залиття, причиною залиття квартири АДРЕСА_1 було халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_2, що спричинило витікання гарячої (холодної) води з крану ванної кімнати протягом тривалого часу через панелі перекриття у житлову кімнату та ванну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з висновком експертизи від 18 січня 2016 року про вартість проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 після її залиття, проведеної товариством з обмеженою відповідальністю «Агенство Експертної Оцінки» вартість відновлювального ремонту становить 10 282,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов'язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу.

Факт залиття належної позивачам квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджено актом про залиття від 14 липня 2015 року та висновком експертизи про вартість проведення відновлювального ремонту квартири після її залиття від 18 січня 2016 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), правильно виходив з того, що відповідачем не спростовано факт того, що залиття сталося з його вини та не надано доказів на спростування розміру спричиненої шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 2 000,00 грн, суди обґрунтовано врахували значні незручності, дискомфорт та душевні страждання, заподіяні ОСОБА_6, у зв'язку із залиттям кімнати у якій вона проживає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, в інтересах якої діє ОСОБА_8, залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська