КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року місто Київ.

Справа 752/15008/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3340/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року (у складі судді Плахотнюк К.Г.) про забезпечення позову

в справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Любові Анатоліївни, ОСОБА_1, третя особа: орган опіки і піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 року до провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшла справа за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., ОСОБА_1, третя особа орган опіки і піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними.

Провадження у зазначеній вище справі відкрито - 26.07.2018 року. Одночасно з основним позовом 24.07.2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про його забезпечення, шляхом зупинення дії постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КосенкоЛ.А. від 10.07.2018 року про призначення виконавцем заповіту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року громадянки України - ОСОБА_4 - сторонньої особи ОСОБА_1 та свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корсенко Л.А. від 10.07.2018 року про надання повноважень виконавця заповіту - ОСОБА_1.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Зупинено дію постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Любові Анатоліївни від 10.07.2018 року про призначення виконавця заповіту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року громадянки України - ОСОБА_4 - сторонню особу ОСОБА_1 та свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КосенкоЛ. А. від 10.07.2018 року про надання повноважень виконавця заповіту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, громадянки України ОСОБА_4 - сторонній особі ОСОБА_1.

Не погоджуючись з ухвалою, 18 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати.

В скарзі посилалася на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначила, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії Постанови про призначення виконавця заповіту та Свідоцтва про надання повноважень виконавцю заповіту, суд фактично створив ситуацію, коли спадкове майно наразі перебуває під загрозою пошкодження, пограбування або іншого несанкціонованого та протиправного впливу з боку третіх осіб, оскільки в рамках спадкової справи після померлої ОСОБА_4 жодна інша особа, зокрема, і через бездіяльність позивача, не призначалась та не наділялась повноваженнями з охорони спадкового майна та управління ним, відповідно до ст. 1290 ЦК України, що свідчить про не з'ясування судом першої інстанції дійсних обставин справи, не перевірку доводів, викладених в заяві про забезпечення позову.

Крім того, скаржник вказала на те, що висновок суду про існування спору про прийняття спадщини, не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на те, що в даному випадку ні відповідач, ні нотаріус, що веде спадкову справу не є особами, що мають право на прийняття спадщини, а відтак навіть теоретично спір між такими особами не може існувати.

Також відповідачка зазначила, що вона як виконавець заповіту сумлінно виконує свої обов'язки і її дії позивачкою не були оскаржені в судовому порядку, тому права позивача жодним чином не порушені.

Щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права, скаржник вказала на те, що всупереч ч.2 ст. 149 ЦПК України та п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року, суд не переконався, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, судом порушено норми ч.10 ст. 150 ЦПК України, якою не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. В даному випадку, скаржник вважає, що вжитий судом захід забезпечення позову за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог. Крім того, скаржник вказує на порушення судом норми викладених в ст.ст.151 та 153 ЦПК України, оскільки в заяві про забезпечення позову заявником не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення позову саме шляхом зупинення дії постанови про призначення виконавця заповіту та свідоцтва про надання повноважень виконавцю заповіту також позивачем в заяві про забезпечення позову не зазначено будь-якої пропозиції щодо зустрічного забезпечення, вказана заява про забезпечення позову повинна була бути повернута судом заявнику на підставі ч.9 ст. 153 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач заперечувала проти задоволення скарги, та пояснила, що не вжиття заходів забезпечення позову, призведе до необхідності в подальшому звертатись з додатковими вимогами, щодо визнання недійсними договорів оренди майна, які будуть укладені відповідачкою за повноваженнями, які надані їй свідоцтвом, законність видачі, якого вона оспорює в даній справі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду був поданий з порушенням строку та без подання належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, також без документів, які б свідчили про його направлення та доказів, долучених до відзиву іншим учасникам справи.

Враховуючи вказані обставини, апеляційний суд відмовив в прийнятті відзиву.

Представник органу опіки та піклування, також заперечувала, щодо задоволення скарги, пояснила суду, що свідоцтво про призначення виконавця заповіту, щодо майна неповнолітньої особи, було видано нотаріусом без згоди органу опіки, що є порушенням вимог Закону та може призвести до порушення прав неповнолітньої особи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до статті 1287 ЦК України спадкоємці мають право пред'явити позов про усунення виконавця заповіту, призначеного заповідачем, від виконання ним своїх повноважень, якщо він не може забезпечити виконання волі заповідача.

Якщо заповідач не призначив виконавця заповіту або якщо особа, яка була ним призначена, відмовилася від виконання заповіту або була усунена від виконання заповіту, спадкоємці мають право обрати виконавця з числа спадкоємців або призначити виконавцем заповіту іншу особу.

Якщо спадкоємці не можуть досягти згоди щодо призначення виконавця заповіту, він на вимогу одного із них може бути призначений судом.

Згідно ст. 1288 ЦК України виконавець заповіту може бути призначений нотаріусом або в сільських населених пунктах - уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, якщо заповідач не призначив виконавця заповіту або якщо виконавець заповіту відмовився від виконання заповіту чи був усунений від його виконання і якщо цього потребують інтереси спадкоємців.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні суду знаходиться справа № 752/15008/18, провадження № 2/752/5420/18 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., ОСОБА_1,, третя особа орган опіки і піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними.

Обґрунтовуючи заяву, скаржник, посилається на те, що нотаріус в порушення вимог Закону та інтересів неповнолітньої особи, призначила виконавцем заповіту сторонню особу.

Задовольняючи заяву суд виходив з того, що між сторонами існує спір щодо прийняття спадщини, а зазначений заявником спосіб забезпечення позову у виді зупинення дії постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А. від 10.07.2018 року про призначення виконавця заповіту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року громадянки України - ОСОБА_4 - сторонню особу ОСОБА_1 та свідоцтва приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корсенко Л.А. від 10.07.2018 року про надання повноважень виконавцю заповіту померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року громадянки України - ОСОБА_4 - сторонній особі ОСОБА_1 є таким, що створить умови для виконання судового рішення ухваленого за заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів з таким висновком в повній мірі погодитись не може, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосовувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК України).

За змістом п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Висновок суду про те, що між сторонами існує спір, щодо прийняття спадщини не відповідає змісту , заявлених позовних вимог, оскільки в даній справі позивач оскаржує правомірність дій нотаріуса, щодо призначення виконавцем заповіту сторонньої особи.

Тобто, відповідачі до яких подано позов не є особами, які входять до кола спадкоємців, а тому в цій частині висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд, вирішуючи питання, щодо забезпечення позову не встановив ті обставини, які підлягають встановленню при вирішенні даного процесуального питання, у відповідності з вищенаведеними нормами ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що подана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову у виді зупинення дії постанови та свідоцтва, правомірність видачі, яких оскаржується, забезпечить ефективний захист позивачу, за обраним нею способом захисту.

Не зважаючи на те, що такий спосіб, як зупинення дії свідоцтва та постанови нотаріуса не передбачений ст. 150 ЦПК України, він є співмірним з заявленими позовними вимогами.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що не забезпечення позову в обраний нею спосіб, може призвести до труднощів при виконанні рішення в даній справі, в разі його задоволення, та позбавить її можливості захистити ефективно свої права, шляхом задоволення позову в цій справі.

В разі не зупинення повноважень виконавця заповіту, щодо розпорядження частиною спадкового майна, яке за заповітом у спадщину отримає неповнолітня особа, виконавець має право передати це майно в тимчасове користування іншим особам , а оскільки вона претендує на обов'язкову частку в цьому майні, та заперечує проти незаконного призначення виконавцем заповіту сторонньої особи - відповідача ОСОБА_1, їй в подальшому доведеться оспорювати в судовому порядку всі договори, укладені виконавцем заповіту, призначення якого нотаріусом, вона вважає неправомірним та буде доводити це під час розгляду даної справи.

Тобто не забезпечення позову на час розгляду даної справи в разі задоволення її вимог, призведе до утруднення виконання рішення суду та позбавить її ефективного захисту.

Доводи скарги про те, що забезпечення позову за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог є безпідставні, оскільки в позовних вимогах позивач просить визнати незаконними постанову нотаріуса та свідоцтво про призначення виконавця заповіту, а позов забезпечується, шляхом зупинення дії цих документів, до вирішення спору.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.4 ст. 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи, що суд не повно встановив обставини справи, які мали правове значення для вирішення питання про забезпечення позову, порушив норми процесуального права, щодо обґрунтованості, постановленого судом рішення, колегія дійшла висновку, що ухвала має бути змінена в частині обґрунтування підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

В іншій частині, підстав для скасування ухвали немає, оскільки суд вірно вжив заходів забезпечення до вирішення позову по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року змінити в частині обґрунтування підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 22.11.2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М. Іванченко