Справа № 353/963/18
Провадження № 2-з/353/4/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м.Тлумач

Суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіна У.Ю., розглянувши заяву представника Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

12.09.2018 року до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, одночасно з позовною заявою АТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, надійшла заява представника АТ «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову, у якій представник банку просить суд накласти арешт на майно, що перебуває у власності відповідача, а саме: квартиру, що знаходиться по вул. Федьковича, 17/17, в м. Івано-Франківську, належну ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2008 року, виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту ускладнить, а також унеможливить виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову. Просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

ОСОБА_4 п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її находження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Так, позовні вимоги Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» є майновими, у звязку з чим можна зробити висновок, що між сторонами дійсно виник спір та існує загроза невиконання рішення суду у разі задоволення позову. Проте заявник просить накласти арешт на нерухоме майно, не додавши ні до заяви про забезпечення позову, ні до позовної заяви, належних та допустимих доказів того, що квартира на яку заявник просить накласти арешт, належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 Зокрема, матеріали заяви про забезпечення позову та позовної заяви не містять відповідних відомостей, актуальних на день звернення із заявою (наприклад, належним чином завіреної копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на яке міститься посилання в заяві про забезпечення позову, або інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта відображає відомості про власника нерухомого майна, тощо). ОСОБА_4 № 92 від 12.09.2018 року, складеного канцелярією Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, в заяві про забезпечення позову вказано, що до неї додається інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 126944150 від 08.06.2018 року, однак зазначений документ відсутній.

До цього ж, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Враховуючи те, що відомості про дійсну вартість майна, на яке заявник просить накласти арешт, відсутні, суд позбавлений можливості встановити співмірність заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що суперечить вимогам частини 3 статті 150 ЦПК України.

Також заява не містить доказів чи обґрунтування доводів позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення. В заяві не зазначено про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тобто підстав, що дають можливість вважати, що відповідач не виконає зобовязання, та не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір вчинити будь-які дії стосовно майна.

Заява про забезпечення позову також не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть при цьому понесені позивачем.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, оскільки заявником не обґрунтовано у повному обсязі необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, а також з огляду на неспівмірність заявлених вимог заходу забезпечення позову, про який просить заявник, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, а тому дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у звязку з чим заява задоволенню не підлягає.

Суд розяснює, що відмова у задоволенні вказаної заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника представника Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_3 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.Ю. Луковкіна