Справа № 638/4201/16-ц
Провадження № 2-п/638/93/18
22 листопада 2018 року
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2018 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

за участю секретаря Калінової А.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини був задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і додаткові витрати в розмірі 1250 грн., починаючи з 17.03.2016 до його повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

18.01.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить поновити йому процесуальний строк на подання заяви про перегляд зазначеного заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, скасувати указане заочне рішення i призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначив, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду позову і до березня 2018 йому взагалі не було відомо про існування вказаного спору. Повістки йому не вручались, про їх отримання він не розписувався і дізнався про наявність відповідних поштових повідомлень з відмітками про їх нібито вручення з Єдиного державного реєстру судових рішень. Позивач вказує, що це підтверджується істотною візуальною відмінністю зразку підпису, що міститься в паспорті, і підпису, поміщеного на поштове повідомлення. Крім того, з 2016 р. він тимчасово не проживає за адресою, указаною в позові, а проживає в м. Києві, про що було відомо позивачу, однак ці відомості навмисно не були нею повідомлені суду.

Відповідач також зазначає, що він систематично сплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина і не міг допустити існування такого спору.

Відповідач вказує, що в звязку з необізнаністю з існуванням спору він був позбавлений можливості подати до суду відзив.

ОСОБА_1 вважає, що оскаржуване рішення не є обгрунтованим. Так, він з 2015 р. систематично здійснює перекази на утримання сина і загалом за період 2015-2018 рр. він сплатив на користь позивачки 34345 грн. аліментів на утримання сина, в тому числі, значна їх частина через матір ОСОБА_4 Таким чином, він добровільно виконує свої обовязки по утриманню дитини.

Заявник вказує, що на момент винесення рішення він не працював. Крім того, позивач, обгрунтовуючи свої вимоги, зазначала, що він отримує дохід в розмірі 10000 грн. щомісячно, в той час як насправді його заробітна плата впродовж 2016 р. становила від 1378 до 1450 грн. на місяць. Належних доказів отримання відповідачем доходу в розмірі 10000 грн. матеріали справи не містять і судом не указано на підставі чого був встановлений розмір його доходу.

Також заявник зазначає, що судом не було досліджено питання обгрунтованості і можливості відповідача нести додаткові витрати на утримання дитини.

Заявник вважає, що судом не була досліджена наявність особливих обставин, а саме чи наявні у дитини особливі здібності, які необхідно розвивати, чи такі витрати є факультативними і не обовязковими. Також судом не була досліджена фінансова спроможність відповідача оплачувати такі витрати, оскільки розмір призначених судом аліментів в сумі з розміром додаткових витрат є більшим за сукупний дохід відповідача в указаний період і станом на сьогодні.

ОСОБА_1 вказує, що про існування зазначеного заочного рішення, примірник якого начебто направлявся і був ним отриманий, він довідався з листа суду від 22.03.2018, отриманого ним 03.04.2018.

ОСОБА_5 подала до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, в якій вказала, що рішення суду є законним, обгрунтованим, винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, на підставі доказів, а отже воно не підлягає перегляду.

Позивач зазначила, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем матеріальну допомогу їм з сином надавала її свекруха. Відповідачем було надано лише 8 чеків, які свідчать про сплату аліментів. До того ж виплати він почав здійснювати лише через півроку після відкриття виконавчого провадження, а отже його твердження про сплату ним аліментів в добровільному порядку не відповідає дійсності.

Щодо відомостей про місце роботи і дохід відповідача позивач посилається на інформацію з мережі інтернет сайту роботодавця з зазначенням посади і розміщеним фото, а також дані з податкової інспекції м. Києва. Таким чином, рішення судом було винесено з урахуванням достовірних відомостей про доходи відповідача.

Так само обгрунтовано було винесено рішення суду в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а саме досліджені надані нею квитанції про відвідування дитиною додаткових занять.

Позивач вказує, що матеріалами справи підтверджується належне повідомлення відповідача про розгляд справи, ним не надані достатні докази в обгрунтування своїх заперечень проти вимог позивача, надані ним докази не мають істотного значення для вирішення справи. Таким чином, вважає позивач, заява про перегляд заочного рішення суду не підлягає задоволенню.

19.11.2018 представник ОСОБА_1 подала до суду відповідь на заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, в якій просила скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.02.2017 по указаній справі; призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Зазначила, що вона дізналась про існування заперечення на заяву відповідача про перегляд заочного рішення 15.11.2018 під час ознайомлення з матеріалами справи, оскільки позивачем воно було направлено за адресою, за якою відповідач не проживає, при цьому фактична адреса його проживання позивачу відома.

Також представник заявника, посилаючись на Правила надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, вказує, що в повідомленні про вручення судової повістки підпис про отримання листа ставиться співробітником ПАТ «Укрпошта». Під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення працівник поштового звязку на підставі предявленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Сам одержувач поштового відправлення ставить свій особистий підпис в журналі реєстрації отриманої кореспонденції.

Таким чином, вважає представник заявника, зазначення прізвища відповідача на повідомленні про вручення не є підтвердженням того, що ОСОБА_3 отримував судові повістки.

Представник заявника вважає, що також не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, повернення відділенням звязку судової повістки за закінченням терміну зберігання, оскільки це не відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України в тій редакції, що була чинна на момент розгляду справи і винесення рішення. Вона зазначає, що така позиція неодноразово підтверджувалась судами апеляційних інстанцій, які розглядали такі «належні повідомлення» як порушення процесуального законодавства.

Щодо посилання позивача про несплату відповідачем аліментів добровільно його представник зазначає, що квитанції про переказ грошових коштів, які були надані до суду, датовані з 2015 р., тобто до моменту винесення заочного рішення по справі. На цих квитанціях платником зазначена ОСОБА_4, мати відповідача, яка на його прохання здійснювала перекази його грошових коштів в якості аліментів на імя ОСОБА_2

Представник відповідача вважає незрозумілим, на яких підставах позивач отримувала зазначені кошти, якщо вона не вважає їх аліментами, і чи оподатковувала вона такі доходи фізичної особи або фізичної особи-підприємця, якою вона є з 02.03.2017?

На підставі викладеного представник заявника вважає, що позивач приховувала від суду факт переказу відповідачем коштів на утримання дитини на момент винесення заочного рішення.

Представник ОСОБА_1 вказує, що відповідно до Розрахунку про заборгованість, виданого Дніпровським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 01.07.2018, виконавча служба визнала всі квитанції як належний доказ перерахування аліментів.

Представник заявника також вказує, що 12.09.2016 він звільнився з посади тренера. Враховуючи, що з нього стягується 1/3 частина доходу як з працюючої особи, сума аліментів є надмірною і відповідач не може перераховувати такі кошти, в звязку з чим заборгованість постійно зростає, не дивлячись на те, що кожного місяця ним здійснюються грошові відрахування.

Крім того, вказує представник заявника, ОСОБА_1 має ще одну дитину, що обовязково має бути враховано судом при визначенні розміру аліментів.

Представник заявника зазначає, що останній не ухиляється від своїх батьківських обовязків стосовно сина, проте просить суд встановити аліменти в твердій грошовій сумі, яка була б достатньою для нормального матеріального забезпечення і розвитку дитини відповідного віку, і х урахуванням того, що батьки несуть обовязки по утриманню дитини в рівній мірі. При цьому, розмір аліментів, який стягується з відповідача, значно перевищує встановлений законодавством мінімум.

Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви про скасування заочного рішення підтримав, просив їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти скасування зазначеного заочного рішення, вважаючи, вимоги заявника безпідставними, оскільки рішення було ухвалено з дотримання вимог законодавства, є обгрунтованим і законним.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вiдмовити ОСОБА_1 в задоволеннi його заяви про перегляд заочного рішення з наступних пiдстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що для повідомлення відповідача про розгляд справи і інформування його про дату, час і місце призначених судових засідань на останню відому адресу його проживання судом направлялись судові повідомлення.

В жодне з призначених судових засідань відповідач не зявився, причини неявки суду не повідомив.

При цьому, з повідомлень про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи, вбачається, що вони були вручені особисто ОСОБА_1, про що свідчать підписи з розшифровкою «ОСОБА_1О.», зробленою поруч.

Твердження відповідача про те, що вказані повідомлення містять не його підпис, жодним чином не підтверджене, будь-яких належних доказів цього ним не надано.

Крім того, в своїй заяві про перегляд заочного рішення відповідач не посилається на жодний доказ, який не був досліджений та мав би істотне значення для правильного вирішення спору.

Обставини, на які він посилається, по суті є запереченнями проти позовних вимог ОСОБА_2 Посилання представника заявника на те, що відповідач має на утриманні іншу дитину жодним чином не підтверджене документально, не зазначена навіть дата народження дитини. Питання ж про зменшення розміру аліментів взагалі не підлягає вирішенню при розгляді заяви про перегляд заочного рішення.

Сама по собі незгода відповідача з висновками суду і рішенням по суті справи може бути підставою для апеляційного його оскарження і не потребує заочного перегляду.

Таким чином, оскільки заявником не надані докази, які б могли вплинути на результат розгляду справи, а також належними доказами не підтверджені його посилання на необізнаність про існування вищезазначеного позову до нього, враховуючи, що відповідно до ст. 288 ЦПК Ураїни перегляд заочного рішення можливий лише за умови поважності причини неявки в судове засідання в сукупності з істотним значенням доказів, на які посилається заявник, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 284-288, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по цивільній справі №638/4201/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів і додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала оскарженню не підлягає.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. В цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складено 23.11.2018 року.

Головуючий