Справа № 360/1345/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої судді Міланіч А.М.

при секретарі Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2007 року з відповідача стягнуто на її /позивачки/ користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 284 грн., щомісячно, починаючи з 13 квітня 2007 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з липня 2001 року і по даний час відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого має заборгованість, яка згідно розрахунку Бородянського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 10 травня 2018 року, становить 25 924,59 грн.

Тому, посилаючись на положення ч. 1 ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 6574,6 грн., а також, у зв»язку з тим, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів у сумі 284 грн. значно зросли ціни як на продукти харчування, так і на всі інші потреби, такий розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвиту дитини, то просила збільшити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її /позивачки/ користь на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Бородянського районного суду від 11 травня 2007 року, з 284 грн. до 930 грн., щомісячно, починаючи від дня пред»явлення позову до суду, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_5 позов підтримала та викладене підтвердила.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2007 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 284 грн., щомісячно, починаючи з 13 квітня 2007 року і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 9/.

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем вказаного рішення суду, у нього виникла заборгованість по виплаті аліментів, яка згідно довідки-розрахунку від 10 травня 2018 року, виданої державним виконавцем Бородянського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, за розрахунковий період з 13 квітня 2007 року по 01 квітня 2018 року станом на 01 квітня 2018 року становить 25924,59 грн. /а.с10-11/.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 22 роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати. Якщо аліменти сплачуються не за рішенням суду, а згідно з укладеним між батьками договором, передбачена ст. 196 СК санкція застосовується за наявності прямої вказівки про це в договорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно наданого позивачкою розрахунку неустойки, сума пені, розрахована, виходячи із наявної у відповідача заборгованості по аліментам за період з липня 2011 року по травень 2018 року, становить 6574,6 грн.

Суд приймає до уваги наданий позивачкою розрахунок неустойки, оскільки такий розрахунок відповідає вимогам закону та узгоджується із правовим висновком зробленим ВСУ у Постанові у справі № 6 - 1554цс16, а також визнається відповідачем.

Враховуючи викладене, оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачем зазначеного рішення суду в нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, доказів того, що така заборгованість виникла не з його /відповідача/ вини, останнім суду не надано, крім того, відповідач визнав у цій частині позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_2, в межах заявлених позовних вимог, на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 6574,6 грн.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи викладене, оскільки, з урахуванням внесених змін до Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 972 грн. /1944 грн. : 2/, розмір аліментів 284 грн. є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, крім того відповідач і в цій частині визнав позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2007 року, та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в межах заявлених позовних вимог, в розмірі 930 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141,142 ЦПК України, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правничу допомогу 1100 грн., та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1409, 6 грн. (704,8 грн. х 2).

Керуючись с.182,192,196 СК України, п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 10-13,141,259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, збільшення розміру аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 6574 (шість тисяч пятсот сімдесят чотири) гривні 60 копійок.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правничу допомогу 1100 (одна тисяча сто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Київської області.

Повне рішення суду складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий-суддяОСОБА_6