Справа № 165/2908/17
Провадження № 2/165/218/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
заочне
20 вересня 2018 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ушакова М.М.,
при секретарі Лубаєвській Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,
встановив:
20 грудня 2017 року до суду поштою надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення.
Позивач вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2016 року померла його сестра ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, власниця квартири, що знаходиться за адресою: м.Нововолинськ, мікрорайон ШахтарськийАДРЕСА_1. Позивач зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є єдиним спадкоємцем даної квартири. У даній квартирі була зареєстрована одноосібно лише його померла сестра, інші особи станом на 07 листопада 2016 року зареєстровані не були. Позивач зазначає, що після смерті гр. ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зайняли належну позивачу на праві власності квартиру почали в ній проживати, змінили замок на вхідних дверях чим позбавили його як власника права володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, добровільно залишити житло відмовлялись. Позивач посилається на те, що Нововолинським ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області на підставі звернення позивача було здійснено поверхневу перевірку шляхом відібрання пояснень у ОСОБА_3 та встановлено, що в 2015 році теща ОСОБА_3- ОСОБА_2 познайомилась з власницею вищевказаної квартири гр. ОСОБА_5, з якою уклала договір довічного утримання в обмін на право власності на квартиру після смерті гр. ОСОБА_5 При повторному опитуванні ОСОБА_3 було встановлено, що ні він, ні члени його сім'ї договору про довічне утримання із гр. ОСОБА_5 не укладали, у них була усна домовленість про складання даного договору на право власності спірної квартири, а також із його пояснень було встановлено, що затрати на утримання гр. ОСОБА_5 та її похорон були сплачені останнім. Враховуючи наведене, бездіяльність поліції та відмову відповідачів в добровільному порядку усунути перешкоди у користуванні квартирою та висилитись, позивач змушений звернутись в суд за захистом своїх прав як власник квартири. Просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном - квартирою, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19, кв.15, м.Нововолинськ, Волинська область, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19, кв.15, м.Нововолинськ, Волинська область.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути без їхньої участі, позов задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Із свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу у Волинській області ОСОБА_7, зареєстрованим в реєстрі №440 від 19.05.2017 року, серія НМА 660344, спадкова справа №49/2016 вбачається, що позивач ОСОБА_1, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 є єдиним спадкоємцем майна померлої сестри ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10.08.2016 року, зокрема квартири, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19, кв.15, м.Нововолинськ, Волинська область(а.с.17).
Із копії будинкової книги вбачається, що в квартирі №15 буд. №19 на мікрорайоні Шахтарському в м.Нововолинську, Волинської області зареєстрованих осіб немає, дана квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом знаходиться у власності ОСОБА_1 (а.с19).
Із рапорту Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області від 24.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_1 24.05.2017 року звернувся у відділ поліції із повідомленням про те, що у його квартирі за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області незаконно поселилисьзнайомі сестри і відмовляються покидати квартиру (а.с.8).
Із рапорту Нововолинського ВП від 24.05.2017 року встановлено, що за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області проживає ОСОБА_3, разом із дружиною ОСОБА_4 та тещею ОСОБА_2 ОСОБА_3 пояснив, що проживає у даній квартирі з дозволу власниці квартири та на даний час оформляє дозвільні документи на проживання (а.с.9).
Із висновку Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області від 30.05.2017 року за матеріалами перевірки ЄО №3352 від 24.05.2017 року вбачається, що за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області проживають ОСОБА_3, разом із дружиною ОСОБА_4 та тещею ОСОБА_2 В ході розгляду даних матеріалів ОСОБА_3 надав пояснення, що у 2015 році його теща ОСОБА_2 познайомилась з власницею вищевказаної квартири гр.ОСОБА_5, з якою уклала договір довічного утримання в обмін на право власності на квартиру після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_5 померла 10.08.2016 року, після чого вони переїхали проживати у її квартиру (а.с.9).
Із листа Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області від 24.11.2017 року вбачається, що при повторному зверненні ОСОБА_1, 13.09.2017 року, яке зареєстроване у журналі ЄО №6188 було опитано гр. ОСОБА_3, який повідомив, що ні він, ні члени його сім'ї договору про довічне утримання в обмін на право власності із гр. ОСОБА_5 не укладали, у них була усна домовленість про складення даного договору на право власності квартири за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області. Також ОСОБА_3 пояснив, що затрати на утримання гр. ОСОБА_5 та її похорон були виплачені останнім (а.с.13).
Із довідки ЖКП №2 Нововолинської міської ради від 07.11.2016 року вбачається, що за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області була зареєстрована власник ОСОБА_8, яка померла 10.08.2016 року, інші дані про реєстрацію за вказаною адресою станом на 07.11.2016 року в ЖКП №2 відсутні (а.с.14).
Приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом.
Предметом спору розглядуваної справи є питання захисту права спільної сумісної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин.
Як вбачається з ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до 42 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
На думку суду, відповідно до статті 16 ЦК України захист права позивача ОСОБА_1 на безперешкодне володіння, користування та розпорядження її майном спірною квартирою має бути реалізовано судом шляхом усунення перешкод у користуванні її майном, а також шляхом виселення відповідача із квартири - припинення дії, яка порушує право позивача (п.3 ч.2 ст.16 ЦК України).
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно, або в судовому порядку.
В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не є власниками спірної квартири, проживають у квартирі за адресою: мікрорайон Шахтарський, 19/15, в м.Нововолиську без реєстрації, не є членами сімї, ні позивача ОСОБА_1 - власника квартири, ні померлої гр. ОСОБА_5 колишнього власника квартира, роблять неможливим проживання позивача у даній квартирі, чинять перешкоди у розпорядженні, користуванні майном на власний розсуд, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.
Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, шляхом усунення йому перешкод у користуванні кв. №15 в буд. №19 на мікрорайоні Шахтарському, в м.Нововолинську, Волинської області та виселення відповідачів із квартири, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський, 19/15, в м.Нововолинську, Волинської області без надання іншого житлового приміщення.
Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 640,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1). Згідно ст.141 ЦПК України із відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь позивача ОСОБА_1 підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі по 213,33 грн. з кожного, із розрахунку: 640,0 грн. : 3 = 213,33 грн.
Керуючись 12, 13, 81, 89, 141, 263, 264, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.109, 150, 156, 157 ЖК України, суд,-
Позов задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2)перешкоди у користуванні квартирою №15 в будинку №19 на мікрорайоні Шахтарському в місті Нововолинську, Волинської області та виселити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9) із квартири, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.19 кв.15, м.Нововолинськ, Волинської області без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_8, ідентифікаційний номер невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2)з кожного по 213 (двісті тринадцять) грн. 33 копійки сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков