Справа №:755/9725/17
Провадження №: 2/755/1902/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

секретаря Томіленко В.В.,

за участі учасників справи:

представника позивача - адвокат Апостолюк О.О.,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Об'єднанняспіввласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій в сумі 7527,40 грн.,заборгованість по сплаті разового внеску в сумі 270,90 грн., заборгованість по сплаті цільового внеску на придбання розширювальних баків в сумі 157,12 грн., суму інфляційних нарахувань 585,92 грн., три проценти річних в сумі 136,52 грн., всього на загальну суму 8677,86 грн.

15 лютого 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28 березня 2018 року представником позивача - адвокатом Апостолюк О.О. подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту поданої до суду заяви Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість в загальній сумі 15575,84 грн. та судові витрати в загальній сумі 5061,50 грн.

20 червня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про продовження розгляду цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача - адвокат Апостолюк О.О.в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, щоОб'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа»не має правових підстав для пред'явлення до відповідача вимог щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки у відповідача, як власника житла, виникає обов'язку сплачувати за фактично спожиті житлово-комунальні послуги лише за наявності письмового договору на надання житлово-комунальних послуг, однак такий договір між сторонами спору не укладався, а сам факт володіння власністю у вигляді квадратних метрів будь-якого приміщення не може свідчити про споживання відповідних комунальних послуг чи інших послуг, пов'язаних з утриманням майна, тому вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях та не доведено належними та допустимими доказами, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно п.35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власностіналежить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією Договору купівлі-продажу квартири від 06 березня 2007 року, який долучено до матеріалів справи за клопотанням позивача.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За змістом норми ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує (частина 4 цієї статі).

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов'язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно положень частин 2 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Особливості державної реєстрації Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку регулюється Законом України № 2866-ІІІ «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Згідно з преамбулою цього Закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - Об'єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. (ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»)

Членом об'єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. Членство в об'єднанні є добровільним і може набуватися одночасно зі створенням об'єднання при проведенні установчих зборів, а також індивідуально, на основі письмової заяви, в будь-який момент його існування. ( ч.1 та ч.2 ст. 9 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»)

Судом встановлено, що 05 грудня 2015 рокупроведено установчі збори співвласників багатоквартирного будинку розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Юрія Шумського, будинок 1, які оформлено Протоколом №1, дата проведення 05 грудня 2015 року, дата складання 18 грудня 2015 року, відповідно до порядку денного установчих зборів, прийнято рішення про створення Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку №1 по вул.Юрія Шумського в місті Києві та затверджено назву Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа».

27 лютого 2016 року відбулись загальні збори співвласників ОСББ «Спільна справа», оформлені протоколом №1, відповідно до порядку денного, прийнято рішення - Управління багатоквартирним будинком з нежитловими приміщеннями (нежилими приміщеннями, офісами) і підземним паркінгом за адресою: м. Київ, вулиця Ю.Шумського, будинок №1, здійснювати Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа». ОСББ «Спільна справа» прийняти об'єкт в управління відповідно до п.п.2-1-2.3 Правил утримання будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, Наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 №13.

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» є окремою юридичною особою та діє на підставі Статуту, затвердженого установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Юрія Шумського, будинок 1 (протокол №1 від 18 грудня 2015 року). (а.с.71-84)

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ОСББ", основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володінні та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово- комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних із діяльністю об'єднання.

Так, ст. 17 Закону "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" було передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов'язків об'єднання має право: в т. ч. вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів.

Відповідно до ст. 15 ЗУ "Про ОСББ", співвласник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ N 417 "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між власниками пропорційно до їх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Не використання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч. б ст. 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Також, відповідно до ст. 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі, якщо об'єднання співвласників самостійно здійснює управління будинком, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших співвласників об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

Таким чином, особа, яка є власником приміщення у багатоквартирному будинку, у якому створено об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов'язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об'єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі N 916/2197/13, від 11.11.2015 у справі N 914/189/14, від 27.01.2016 у справі N 904/8242/14).

В межах даного спору, відповідач не скористався правом надати відзив на позов та долучити до справи докази, які мали свідчити про те, що відповідач оспорював в судовому порядку прийняті загальними зборами ОСББ рішення щодо складової плати за утримання будинку та прибудинкової території, сплати разового внеску та цільових внесків.

У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону).

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 22 Закону про ОСББ у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором із постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості з плати за відповідними рахунками у примусовому порядку.

Отже, відповідно до наведених норм чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, у свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, однак не є членом цього об'єднання, зобов'язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об'єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів.

Саме такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України N 3-945гс15 від 11.11.2015 року та N 3-1028гс15 від 27.01.2016 року.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Статуту ОСББ «Спільна справа» до виключної компетенції загальних зборів, серед іншого належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Як передбачено у п. 2 Розділу IV Статуту ОСББ «Спільна справа», сплата встановлених загальними зборами об'єднання власників і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки встановлені загальними зборами об'єднання, є обов'язковою для всіх співвласників. Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебуває у його власності. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюється загальними зборами об'єднання відповідно до законодавства та цього статуту.

Відповідно до п. 5 протоколу №1 загальних зборів співвласників ОСББ «Спільна справа» від 27.02.2016р. затверджено внески на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій за адресою: м.Київ, вул. Юрія Шумського, 1, - для власників квартир - 5,87грн. за кв.м., оплата здійснюється до 20 числа місця, що настає за розрахунковим згідно з затвердженими загальними зборами внесками. Введено в дію затверджені внески з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій і платежі співвласників у багатоквартирному будинку №1 по вулиці Юрія Шумського у місті Києві.

Відповідно до п. 11 протоколу №1 загальних зборів співвласників ОСББ «Спільна справа» від 27.02.2016р. встановлено разовий внесок для власників квартир, нежитлових приміщень (нежитлових приміщень, офісів, машиномісць у підземному паркінгу) на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій в розмірі 3,00грн. за кв.м. Кошти вносяться на розрахунковий рахунок ОСББ «Спільна справа» і використовуються для забезпечення статутної діяльності об'єднання.

Як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення безперебійної подачі холодної води до житлової частини будинку, у ОСББ «Спільна справа» виникла необхідність придбання двох розширювальних баків (гідроакумуляторів) Reflex, моделі refix DE 500, ємністю 500 літрів і тиском 10 бар кожен, загальною вартістю 19 090,04 грн. Згідно платіжного доручення №67 від 08.07.2016р. та видаткової накладної №10391 від 13.07.2016р. ОСББ придбало гідроакумулятор вартістю 9545,02грн.

Також, в червні 2017 року ОСББ «Спільна справа» замовлення виготовлення та встановлено металеві жалюзі в місцях загального користування на другому та третьому поверхах будинку, загальна вартість становить 29830,32 грн., що підтверджується видатковою накладною №11/10-8 від 11 жовтня 2017 року.

Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3 ст.12 та частиною 1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості по внескам за утримання будинку, споруд та прибудинкових територій в сумі 7527,40 грн., яка виникла за період з 01 квітня 2016 року по березень 2018 року, по сплаті разового внеску в сумі 270,90 грн., по сплаті цільового внеску на придбання розширювальних баків в сумі 157,12 грн. та цільового внеску на придбання металевих жалюзі в сумі 244,71 грн., а всього на загальну суму 13450,19 грн.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Системний аналіз положень ст. ст. 2, 9, 10, 189, 190 ЖК Української РСР дає підстави для висновку про те, що правовідносини, пов'язані з несвоєчасною оплатою житлово-комунальних послуг, за своєю правовою природою не є житловими.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Період прострочення характеризується пасивною поведінкою суб'єкта цивільних відносин, протягом якого він не вчиняє дій, спрямованих на реалізацію визначеного умовами укладеного між сторонами правочину змісту зобов'язання. У свою чергу, день належного виконання зобов'язання не є днем його прострочення, оскільки суб'єкт цивільних відносин шляхом вчинення активних дій, проведених належним чином, припиняє таке зобов'язання (ст.599 ЦК України).

В той же час, вимога про сплату трьох відсотків річних та інфляційних втрат, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань, за своєю природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Таким чином, дні фактичної оплати суми не повинні включатися в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань.

За встановлених судом обставин, враховуючи позиціювідповідача, який заперечує проти позову, не надав доказів виконання зобов'язань по оплаті за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, наявні підстави для стягнення з відповідача суму заборгованості за комунальні послуги з урахуванням трьох відсотків річних в сумі 367,60 грн. та втрат від інфляції в сумі в сумі 1758,05 грн., які розраховано позивачем за період з квітня 2016 року по лютий 2018 року, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, розглядаючи справу в межах позовних вимог, з викладених у позовній заяві підстав та на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» заборгованість по сплаті разового внеску, щомісячних внесків та цільових внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 13 450,19 грн., інфляційну складову в сумі 1758,05 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 367,60 грн.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стигнути з ОСОБА_2 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн., які сплачено позивачем при звернені з цим позовом до суду.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В межах даного спору, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката за відсутності належних доказів, які мали підтвердити фактично понесені адвокатом витрати, пов'язані з розглядом даного спору в суді та/або проведення досудової підготовки, також відсутні докази проведення оплати замовником отриманих послуг.

На підставі викладеного, ст. ст. 316, 319, 322, 509, 625 Цивільного кодексу України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»,Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992р. №572 (зі змінами та доповненнями), керуючись ст. ст. 1-5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позов Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Спільна справа» заборгованість по сплаті разового внеску, щомісячних внесків та цільових внесків на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 13 450,19 грн., інфляційну складову в сумі 1758,05 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 367,60 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн., а всього на загальну суму 17175 (сімнадцять тисяч сто сімдесят п'ять) грн. 84 коп.

Відповідно до положень ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я