Тернівський районний суд міста ОСОБА_1
Дніпропетровської області
справа № 215/740/18
номер провадження 2/215/852/18
15 листопада 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
головуючого судді Дудікова А.В.,
при секретарі: Бисовій В.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 215/740/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди,-
У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ № 880344 від 17.10.2014 р. він є власником автомобіля «ОСОБА_5 А5», державний номер НОМЕР_1.
11.11.2014 р. о 18-30 год. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем "Чері", державний номер НОМЕР_2 по вул. 23 Лютого в Тернівському районі міста ОСОБА_1, не переконався у безпеці своїх дій, виконуючи маневр розвороту, перетнув суцільну лінію розмітки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Шкода", державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження.
ОСОБА_4 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29.12.2014р. визнано винним у вчинені даного ДТП.
У результаті ДТП автомобіль "Шкода", державний номер НОМЕР_1 зазнав пошкодження. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 216/14 від 15.12.2014р. сума матеріального збитку складає 117 731,24 грн.
З огляду на викладене ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 117 731,24 грн у відшкодування майнової шкоди, заподіяної у результаті ДТП та судовий збір у сумі 1 177,32 грн.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, з підстав та доводів наведених в позовній заяві, просив її задовольнити в повному обсязі, крім того зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Просив заяву про поновлення строку для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів не розглядати.
Відповідач в судове засідання на 15.05.2018р. не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак конверт повернувся до суду у звязку зі спливом терміну зберігання, у судові засідання на 13.06.2018р., 25.06.2018р., 24.07.2018р., 12.09.2018р., 11.10.2018р., 15.11.2018р., відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме за допомогою публікації оголошення про виклик на сайті суду 21.05.2018р., 15.06.2018р., 26.06.2018р., 26.07.2018р. 19.09.2018 р. та 18.10.2018 р. (а.с. 54, 61, 67, 72,79, 87, 96).
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалою Тернівського районного суду міста ОСОБА_1 від 01.03.2018р. позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 05.04.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду, призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.06.2018р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.12.2014р. встановлено, що ОСОБА_4 11.11.2014р. о 18:30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_3, по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі, не переконавшись у безпеці своїх дій, виконував маневр розвороту, перетнувши суцільну лінію розмітки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, після чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1 ПДР України та дорожньої розмітки 1.3 ПДР України. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн на користь держави (а.с.6).
Згідно ч.5 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до статей 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні джерелом підвищеної небезпеки шкоди не покладається, він лише повинен доказати факт завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними діями або бездіяльністю, її розмір та наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою.
За таких обставин суд приходить до висновку, що внаслідок ДТП, позивачу було завдано майнової шкоди, тому відповідач зобовязаний її відшкодувати.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №216/14 від 15.12.2014р., проведеного судовим експертом ОСОБА_6, сума матеріального збитку, спричиненого з точки зору володільцю пошкодженого автомобіль НОМЕР_5 ідентифікаційний номер (VIN) ТМВСА41Z9СВ158943, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ880344, належить ОСОБА_3, складає 117 731,24 грн (а.с. 7-14). Протокол огляду транспортного засобу було проведено 28.11.2014р., експертом - автотоварознавцем ОСОБА_7 (а.с.15-21).
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідач у судове засідання не зявився і не надав доказів, які б спростовували розмір завданої шкоди ОСОБА_3 в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки шкода завдана ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 216/14, складає 117 731,24 грн, то саме ця сума підлягає стягнення з особи, яка її завдала, а саме з ОСОБА_4, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 177 гривень 32 копійки.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану майнову шкоду у розмірі 117 731 (сто сімнадцять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 24 копійки.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 177 (тисяча сто сімдесят сім) гривень 32 копійки.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Розяснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто субєктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації не відоме.
Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2018 року.
Суддя: