Пр.№ 2-з/155/6/18
Справа № 155/883/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року Горохівський районний суд

Волинської області

в складі: головуючого - судді Адамчук Г.М.

при секретарі судового засідання Ревуцькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань Горохівського районного суду в м.Горохів Волинської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді від 25 липня 2018 року в зазначеній справі відкрито провадження.

20 вересня 2018 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1. Підставою для забезпечення позову заявник вважає те, що позивач ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом першої черги просить визнати за нею право власності на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку як на спадкове майно померлої ОСОБА_3. Оскільки ОСОБА_3 за життя правовстановлюючі документи на будинок виготовити не змогла, проте на думку заявника вона має законне право на спадкове майно, а так як пройшов значний час, юридична доля спірного майна не вирішена, тому він вважає, що об'єкт нерухомості може бути відчуженим чи іншим способом оформленим на будь-яку іншу особу, що унеможливить оформлення права власності за ОСОБА_1 Крім того, заявник зазначає, що вищевказаний житловий будинок знаходиться у незадовільному технічному стані, невжиття заходів забезпечення позову спричинить матеріальні збитки позивачу.

Cуд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, заявник в своїй позовній заяві посилається на те, що житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1, належав ОСОБА_4 - бабі позивача, яка заповіла його ОСОБА_1 Крім того, зазначає, що після смерті матері позивача - ОСОБА_3 1/3 частка вказаного вище будинку переходить у порядку спадкування до ОСОБА_1 Однак, із матеріалів спадкової справи №48/2018, що була заведена до майна померлої ОСОБА_5 вбачається, що вищевказаний житловий будинок з 16 листопада 2000 року належав ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1. Тому, зважаючи, що житловий будинок не належав жодному із спадкодавців, зазначених у позовній заяві, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає. Крім того, у заяві про забезпечення позову не наведено вагомих обставин, які вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову у справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову та не надано доказів, які дають підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому, на думку суду, у задоволенні цієї заяви слід відмовити, оскільки така відмова не призведе до порушення чиїхось прав чи інтересів.

Керуючись ст.149-150 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручене у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області Г.М.Адамчук