Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі :

головуючого - судді Лобановської С.М.

секретаря судових засідань Шевченко О.О.,

розглянувши у відритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом, треті особи - Головне територіальне управління держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_4, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області в якій просять визнати за ними право власності, у рівних частках за кожним, на земельну ділянку, розташовану на території Лукашівської сільської ради, в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, який був спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

В обґрунтування позову зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у смт Близнюки Близнюківського району Харківської області, у віці 68 років помер ОСОБА_6, залишивши заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належатиме заповів ОСОБА_5.

ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом після ОСОБА_6 шляхом звернення із заявою до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, але свої спадкові права оформити не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 51 рік помер.

Позивачі спадщину після чоловіка та батька прийняли, шляхом звернення до Першої Харківської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та 27 червня 2017 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/8 частини житлового будинку кожному.

Однак оформити належним чином свої спадкові права на земельну ділянку, яку ОСОБА_5 отримав по заповіту після ОСОБА_6 не можуть у зв'язку з існуванням розбіжностей у кадастрових номерах державних актів на ім'я спадкодавця власника ОСОБА_6 та розмірів спадкової земельної ділянки, допущених під час видачі та реєстрації первісного державного акту на землю.

Оскільки, державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, вони змушені звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав шляхом визнання за ними права власності на земельну ділянку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3, діючий від себе та згідно довіреності своєї матері - ОСОБА_2, та представник позивачів - адвокат ОСОБА_7, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача - голова Лукашівської сільської ради в судове засідання надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа - представник Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Просив розглянути зазначену позовну заяву відповідно до вимог законодавства з урахуванням наявних доказів по даній справі.

Третя особа - ОСОБА_4 направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились та надали відповідні заяви.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивачів, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, шо цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Суд, згідно вимог ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області 25 лютого 2005 року ( а.с. 16)

Згідно заповіту від 10 березня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної Харківської області, ОСОБА_6 зробив заповітне розпорядження, згідно якого: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде йому належатиме, в тому числі жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2, заповів ОСОБА_5, що мешкає в АДРЕСА_1.(а.с.20)

05 квітня 2005 року спадкоємець ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом після ОСОБА_6 шляхом звернення із заявою до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, але свої спадкові права оформити не встиг. (а.с. 134)

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.17)

24 березня 2009 року, після смерті ОСОБА_5, заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 191/09, яка зберігається у Першій Харківській державній нотаріальній конторі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та копією спадкової справи № 191/2009 заведеної 24 березня 2009 року, наданої на запит суду. (а.с.18)

Довідкою завідувача Першої Харківської державної нотаріальної контори за вих. №4854/02-14 від 11 вересня 2017 року підтверджено, що згідно матеріалів спадкової справи №191/2009, після померлого ОСОБА_5 спадкоємцями за законом першої черги є син померлого - ОСОБА_3 та дружина померлого - ОСОБА_2. (а.с.23а)

Родинний зв'язок позивачів із померлим підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 та свідоцтвом про шлюб НОМЕР_6. (а.с.14-15)

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №7-219 та №7-221, виданих позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що останні визнані власниками на 3/8 частини кожний, житлового будинку №19 з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, спадкоємцем якого, згідно заповіту, посвідченому 10 березня 1999 р. Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області і зареєстрованому у реєстрі за №390, був ОСОБА_5, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових справ, на підставі Дублікату договору дарування будинку, посвідченого 10 березня 1999 року Близнюківською державною нотаріальною конторою і зареєстрованому в реєстрі за №388, дублікат видано 12 червня 2017 р. Харківським обласним державним нотаріальним архівом і зареєстровано в реєстрі за №1-217, право власності підтверджено довідкою Близнюківського малого підприємства технічної інвентаризації №5 від 04 травня 2017 р. ( а.с. 22-23)

Вищезазначені свідоцтва підтверджують факт прийняття ОСОБА_5 спадщини після ОСОБА_6, та отримання спадкоємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадщини після ОСОБА_5

Крім вказаного будинку з надвірними будівлями, згідно державного акту серії ХР № 074059, до спадщини після смерті ОСОБА_6 належить земельна ділянка, площею 5,7482 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області. Державний акт було видано 29 квітня 2004 року на підставі розпорядження Близнюківської районної державної адміністрації №367 від 15 грудня 2003 р. та зареєстрований Близнюківським районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №372, із привласненням кадастрового номеру земельної ділянки НОМЕР_7 (а.с.19)

Позивачами зазначено, що оригінал зазначеного державного акту, який зберігався у власника ОСОБА_6, був втрачений, а спадкоємці мали тільки його копію, посвідчену відділом земельних ресурсів у Близнюківському районі Харківської області.

Про втрату вказаного державного акту позивачами було розміщено оголошення в газеті «Нове життя» від 24 червня 2017 року за № 42 (9692).

Спадкування після смерті ОСОБА_6 відбулось як на підставі зазначеного вище заповіту, так і за законом.

Свої спадкові права у нотаріальному порядку оформила також дочка спадкодавця ОСОБА_4, як особа, що має право на обов'язкову частку у спадщині, відповідно до вимог ст.1241 ЦК України.

12 грудня 2005 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №3007, на ? частину земельної ділянки батька та інше спадкове майно ( а.с.37).

При оформленні позивачами документів для отримання права власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_6, виявилось, що Відділом у Близнюківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області в державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_8 допущена технічна помилка в кадастровому номері, а саме: замість вірного НОМЕР_9 вказано НОМЕР_7, що підтверджується довідкою, наданою відділом у Близнюківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 29.06.2017 р.( а.с. 29)

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017, відділом у Близнюківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області 06 липня 2017 року зареєстрована земельна ділянка, площею 4,3111 га, розташована на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за вказаним вище кадастровим номером НОМЕР_9, що належала за правом власності ОСОБА_6 на підставі державного акту серії НОМЕР_8 від 29 квітня 2004 року.(а.с.24)

Однак, згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно за №37102375 від 15 вересня 2017 р, ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 4,3111 га, розташовану на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за кадастровим номером НОМЕР_9 відмовлено, оскільки подані ним документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. (а.с.30)

При зверненні позивачами до Першої Харківської державної нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав на частку земельної ділянки державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв'язку з тим що є розбіжності у відомостях щодо кадастрового номеру спадкової ділянки та її площі. (а.с.33-34)

Оскільки позивачі позбавлені можливості належним чином у нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, вони на законних підставах звернулись до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності на спадщину.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, - визнання права.

За пунктом 3 Роз'яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності ( ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У зв'язку із помилковим зазначенням кадастрового номеру та площі земельної ділянки, під час видачі та реєстрації первісного державного акту на землю ОСОБА_6, у зв'язку із суперечностями, які є між державними актами на ту саму земельну ділянку, а також у зв'язку із відмовою у державній реєстрації права власності на спадкову земельну ділянку та нотаріальною відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав спадкоємців єдиним можливим способом - визнанням за нами права власності на спадкову земельну ділянку.

За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємці за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з приписами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України).

Порядок прийняття спадщини визначений законодавцем у ст. 1268 ЦК України. Відповідно до вказаної правової норми спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, зі збереженням її цільового призначення. Згідно із пунктом «а» частини третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав.

У відповідності до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в тому числі, на підставі прийняття спадщини (п. «г»).

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно з вимогами ст.ст. 79,80 ЦПК України, надані позивачами докази суд визнає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а також достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Суд приходить до висновку, що з аналізу наданих письмових доказів, позивачі є належними спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, який, у свою чергу є належним спадкоємцем за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6.

Позивачі належним чином прийняли спадщину, а тому, згідно чинного законодавства, мають право на визнання за ними права на спадщину у частках, за яким вони звернулись до суду.

На підставі статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 2 ст.158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

На підставі викладеного, згідно до ст.,ст. 15, 16, 1216-1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1225, 1233, 1234, 1236, 1241, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 131, 152, 158 ЗК України, керуючись ст.,ст. 2, 4, 12, 13, 76-80, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с.Глазунівка, Балакліївського району Харківської області, громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем м. Харкова, громадянином України, РНОКПП НОМЕР_2, право власності у рівних частках за кожним на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,3111 га, розташовану на території Лукашівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, за кадастровим номером НОМЕР_9, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, який був спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги, враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідних положень ЦПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Близнюківський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Лобановська