П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа №569/5725/18

Провадження №22-ц/787/1486/2018

Головуючий у суді першої інстанції: Куцоконь Ю.П.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

в м. Рівне Рівненської області 12.06.2018 р. о 12 год. 08 хв.

Повний текст рішення складено: 22.06.2018 р.

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шимків С.С., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2;

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України;

відповідач - ОСОБА_3;

представники учасників справи: позивача - адвокат ОСОБА_4 (присутній);

відповідача - відсутній;

відповідача: - відсутній,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) і ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я. Мотивуючи позов, вказувалося про факт дорожньо-транспортної пригоди 29 грудня 2016 року о 12 год. 55 хв., за якою відповідач, керуючи автомобілем "Daewoo Matiz", д.н.з. НОМЕР_1, допустив наїзд на позивача під час переходу останньою проїзної частини вулиці по нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок події ОСОБА_2 отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009008, де позивача визнано потерпілою, 16 березня 2017 року закрито за відсутністю в діянні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Разом з тим, Рівненським районним судом 9 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 340 гривень штрафу.

Оскільки відповідач, будучи учасником бойових дій, свою цивільно-правову відповідальність не застрахував, що відповідає п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тому замість нього відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди проводить МТСБУ. Останній, визнавши подію страховим випадком, здійснив на користь позивача страхову виплату у розмірі 12 241, 58 гривень.

Зважала на те, що в результаті дорожньо-транспортної події їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у стресовому стані, вона на той момент була вагітною, переживала з цього приводу і знаходилася в стані депресії, її було госпіталізовано на стаціонарне лікування, що в сукупності змінило ритм життя та викликало додаткові труднощі побутового характеру. Її розмір визначила у 20 000 гривень, які просила стягнути із відповідачів солідарно.

У поданому відзиві МТСБУ, вважаючи свої зобов'язання перед позивачем виконаними, посилається на виплату на користь ОСОБА_2 10 855 гривень як шкоди, завданої майну, 1 386, 67 гривень як шкоди, пов'язаної із тимчасовою втратою працездатності, та 69, 33 гривні моральної шкоди як 5% від страхової виплати за шкоду. Тому в частині вимог до нього просив відмовити в позові.

Рішенням Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_3) 19 930, 67 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, до Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ).

Стягнуто з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_2) в дохід держави 704, 80 гривень судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із його доведеності і обґрунтованості в частині наявності моральної шкоди та її розміру, а тому присудив до стягнення її із ОСОБА_3 у різниці з урахуванням вже добровільно виплаченої моральної шкоди МТСБУ.

На рішення суду ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, де покликаючись на його незаконність і необґрунтованість, фактично вважав неправильно застосованими судом норми матеріального права через невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначав про свою згоду із наявністю моральної шкоди, яку він завдав позивачу. Однак вважав, що її розмір, який присуджений судом, є занадто завищеним. Можливим розміром сплати моральної шкоди, на його думку, є 5 000 гривень. При цьому зважував на те, що 2 000 гривень він уже надав на лікування потерпілої. Розмір його пенсії складає 3 000 гривень, а в нього на утриманні знаходяться двоє дітей віком 10 і 19 років.

Просив урахувати, що МТСБУ вже було відшкодовано на користь ОСОБА_2 завдані збитки разом з моральною шкодою сукупним розміром у 12 249, 44 гривні.

З огляду на це вважав помилково застосованими норми ст. 23, ч.ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України, п. 13.1 ст. 13, п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

З урахуванням викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відшкодування 19 930, 67 гривень моральної шкоди, прийнявши частково нову постанову - про відшкодування 5 000 гривень моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи чи їх представниками не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представників учасників справи, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 8 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Як правильно встановлено судом, 29 грудня 2016 року о 12 год. 55 хв. в м. Рівне на вулиці Відінська напроти будинку №14 ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Daewoo Matiz", д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3, 13.1 Правил дорожнього руху та допустив наїзд на ОСОБА_2 під час переходу нею проїзної частини вулиці по нерегульованому пішохідному переході, внаслідок чого потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я.

Постановою Рівненського міського суду від 9 березня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром у 340 гривень.

В результаті наїзду позивачеві було завдано матеріальної шкоди розміром у 10 855 гривень, шкоди, пов'язаної з її лікуванням розміром у 1 386, 58 гривень та 69, 33 гривні моральної шкоди як п'ять відсотків від страхової виплати за шкоду.

Судом з'ясовано, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 знаходилася у стані вагітності, а отримані нею тілесні ушкодження ледь не призвели до загрози передчасного її переривання. Тому відразу після події її було поміщено до пологового будинку, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні до 23 січня 2017 року.

Ці обставини сторонами не заперечуються і ними визнаються.

Спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування на користь позивача обома відповідачами моральної шкоди, завданої їй ушкодженням здоров'я, розмір якої вона визначила у 20 000 гривень і просила компенсувати у солідарному порядку.

Згідно зі ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком ( у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Таким чином, розмір моральної шкоди, що завдана ушкодженням здоров'я і яка в цьому разі підлягає відшкодуванню МТСБУ, чітко визначений законом. При цьому звертається увага, що МТСБУ добровільно виплатило на користь позивача передбачені ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 69, 33 гривні цієї шкоди.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди з підстав, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, то вона провадиться у розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені норми закону передбачають наявність моральної шкоди у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Приходячи до висновку про задоволення апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги, що завдана ОСОБА_3 моральна шкода позивачу полягає у глибині і тривалості душевних страждань з приводу пошкодженого належного їй майна - верхнього одягу, жіночої сумки та мобільного телефону "Apple iPhon", її переживаннях щодо порушення суб'єктивних речових прав, а також враховується факт грубого недодержання Правил дорожнього руху відповідачем та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди, за яких позивачу завдано моральної шкоди в т.ч. і факт завдання матеріальної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування апеляційним судом беруться до уваги також вимоги розумності та справедливості.

При цьому також обов'язково враховується, що відповідач визнає наявність моральної шкоди, завданої ним майну ОСОБА_2, а також її розмір - 5 000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки підстав вважати обставину часткового визнання відповідачем позову такою, що суперечить норм матеріального права не вбачається, а її розмір дійсно відповідає обставинам завдання моральної шкоди та вимогам закону, тому колегія суддів вважає, що до відшкодування належить 5 000 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається, суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке частково не може залишатися чинним.

Мотивами для часткового скасування рішення і прийняття в цій частині нової постанови - про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що потягло неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі ст. 23 ЦК України, ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 12 червня 2018 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; РНОКПП: НОМЕР_3) 5 000 (п'ять тисяч) гривень моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції (в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України та про стягнення 704, 80 гривень судового збору) залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 18.09.2018 р. о 13 год. 25 хв.

Головуючий:

Судді: