МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/3241/17 Категорія 59
Провадження № 22-ц/812/172/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Миколаївського апеляційного суду в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

представника відповідача -Кучерявої Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2018 року, постановлене під головуванням судді Селіщевої Л.І. в приміщенні суду об 11 год. 16 хв., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Миколаївобленерго» про визнання дій неправомірними, визнання недійсним акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН) та рішення комісії,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2017 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому посилалась на те, що 13 квітня 2017 року біля 06-00 год. робітниками відповідача в її будинку було проведено перевірку, в результаті якої було складено акт про порушення ПКЕЕН, від підпису в якому вона відмовилась. Працівники філії лічильник забрали із собою, при цьому його не упакували у пакет і не опломбували номерною пломбою. Акт до теперішнього часу їй не вручено. Також, позивачка зазначала, що ніякого впливу постійного (змінного) магнітного поля, що неможливо виявити при проведенні контрольного огляду виявлено не було. Було сфотографовано тільки лічильник, а саме порушення зафіксовано не було. Розписку про вилучення лічильника в якості речового доказу складено не було. Акт про порушення ПКЕЕН складено з порушеннями, їй не було роз'яснено її права, наслідки незгоди та не було запропоновано заміряти силу струму навантаження всіх струмоприймачів. Вважає, що вказані в акті електричні прилади у будинку не можуть принести зазначений відповідачем розмір шкоди при регулярній оплаті за спожиту електричну енергію. Ніякої заборгованості по оплаті за користування електроенергією вона не має. Додані до позову фотокартки не фіксують саме порушення та зроблені без її згоди. Крім того, зазначила, що якщо порушення і мало місце, то розрахунок треба проводити за 6 місяців або з дня останньої контрольної перевірки, а це 28 березня 2017 року, перед цим вказана перевірка була 02 березня 2017 року.

Також, позивачка зазначала, що обласною комісією ПАТ «Миколаївобленерго» 11 травня 2017 року було розглянуто акт про порушення ПКЕЕН №97999 від 13.04.2017 року та було винесено наступне рішення: «Провести розрахунок згідно до вимог методики(формула 2.7) п.3.5. За період три роки. Сума до сплати 84 886 грн. 24 коп. Розрахунок споживачу наданий. Рахунок споживачу наданий». В даний час вона тимчасово не працює, має чоловіка, який переніс важку операцію на серці і є інвалідом, а тому така сума стягнення є для них дуже великою і несправедливою. На підставі викладеного, позивачка просила суд зобов'язати відповідача відкликати акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 13.04.2017 р. № S 7999 та визнати недійсним рішення обласної комісії ПАТ «Миколаївобленерго» від 11.05.2017 р. щодо розгляду акта про порушення ПКЕЕ для населення від 13.04.2017 р.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справа, а також нормам матеріального та процесуального права.

Відповідач звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник відповідача не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в цілому відповідає.

Приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулювалися ст. 714 ЦК України, ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 (далі - Методика).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

За змістом п. 42 вищевказаних Правил та п. 8 Договору користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно - технічних документів та договору, забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку та у разі порушення Правил настає відповідальність (п. 48 Правил).

Відповідно до п. 48 Правил та п. 15 Договору, споживач несе відповідальність перед енергопостачальником за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки.

Пунктом 37 зазначених Правил передбачено, що енергопостачальник має право, зокрема перевіряти справність приладів обліку, знімати показання відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку; вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією; тимчасово припиняти постачання електричної енергії або відключати споживача від мережі без його згоди у випадках, передбачених пунктами 34 і 35 цих Правил.

Згідно п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акту вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акту свої зауваження.

Судом першої інстанції було встановлено, що 13 квітня 2017 року контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» при проведенні перевірки дотримання споживачами вимог ПКЕЕН за адресою: м. Миколаїв, вул. Станіславського, буд. 47, було виявлене порушення у вигляді: «фіксація впливу постійного магнітного поля, що призвело до зміни показів засобу обліку, пошкодження пломб - індикаторів, фіксація індикатору впливу на прилад обліку постійного магнітного поля ІМП1 № Н 0019293 та ІМП1 №Н 0019294 світиться червоним кольором, що не можливо виявити при проведенні контрольного огляду приладу обліку, порушення п. 42 Правил».

За даним порушенням було складено Акт № S 7999, який підписаний представниками енергопостачальника у складі трьох осіб. Позивачка з актом про порушення ознайомлена, від підпису відмовилась, про що свідчить відповідна відмітка у акті.

11.05.2017 року Акт № S 7999 був розглянутий комісією, яка була проведена за участю позивачки. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення позивачкою Правил відбулося необліковане користування електричною енергією на загальну суму 84 886.24 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений відповідно до п. 3.3. Методики, за три роки з 13.04.2014 р. по 13.04.2017р. (за формулою 2.7. Методики).

Позивач з рішенням комісії ознайомлена, про що свідчить її підпис у протоколі №2425 від 11.05.2017 року, будь-яких заперечень або зауважень до протоколу не вносила.

Крім того, приймаючи рішення, суд виходив також з того, що захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб тощо.

Перелічені вище норми, які регулюють правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії та умови Договору про користування електричною енергією не передбачають таких способів захисту прав споживача, як відкликання акту про порушення ПКЕЕН, визнання його та рішення комісії недійсним. За своєю правовою природою акт про порушення ПКЕЕН є лише доказом, на підставі якого комісія відповідача приймає рішення про нарахування розміру збитків чи інше рішення по суті. Рішення комісії, яке оформлено протоколом №2425 ПАТ «Миколаївобленерго» від 11.05.2017 року, щодо розгляду акту, не встановлює для споживача будь-яких обов'язків, а виставлена вказаним рішенням заборгованість в розмірі 84 886,24 грн. є різновидом претензій, оскарження яких не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту цивільних прав.

Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності з вимогами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що позивачкою невірно обраний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених нею позовних вимог.

Висновки суду відповідають матеріалам справи та законодавству, зазначеному в тексті рішення. При цьому колегія суддів враховує те, що фактично предметом по даній справі є правомірність складання акту про порушення Правил та дій відповідача з цього приводу та з приводу нарахування матеріальних збитків. Тому, проаналізувавши обставини у справі та норми діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскарження дій лише щодо факту складання акту, як і самого акту та рішення обласної комісії щодо нарахування збитків, яке не є обов'язковим для виконання позивачкою, а носить лише рекомендаційний характер щодо сплати позивачкою нарахованих збитків, тобто є за своєю природою різновидом претензії і не породжує саме по собі обов'язків позивачки та не припиняє наявних у неї прав, тобто не тягне за собою для позивачки юридичних наслідків, є неналежним способом захисту.

При цьому колегія суддів враховує, що діючим законодавством, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачено стягнення нарахованої заборгованості безпосередньо на підставі акту про порушення правил користування електричною енергією для населення та рішення комісії щодо розгляду даного акту та нарахування заборгованості. Складений акт і зроблений на його підставі розрахунок заборгованості по оплаті можуть залишитися і не реалізованими з якихось причин. Тому складання акту про порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення та розрахунок заборгованості по оплаті, зроблений на підставі даного акту та затверджений обласною комісією ПАТ «Миколаївобленерго» 11 травня 2017 року, самі по собі ще не свідчить про порушення прав споживача. І тільки у разі вчинення відповідачем конкретних дій, як-то відключення від електропостачання, пред'явлення до суду позову про стягнення нарахованої заборгованості, тощо, може йти мова про порушення прав споживача та про правомірність такого порушення і вже в межах позову про правомірність дій працівників відповідача з приводу вчинення цих дій і виникає необхідність аналізу їх правомірності в плані перевірки наявності самого порушення Правил користування електричною енергією для населення та правильності зроблених розрахунків заборгованості.

Тобто, вказані документи (акт та рішення обласної комісії) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок необлікованого використання електроенергії.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Не зважаючи на те, що згідно ч.2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, колегія суддів вважає, що такий спосіб захисту, як відкликання акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 14.04.2017р. та визнання недійсним рішення обласної комісії ПАТ «Миколаївобленерго» від 11 травня 2017р. про розгляд зазначеного акту з урахуванням зазначених в тесті постанови обставин, не є ефективним способом захисту прав позивачки.

Отже, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки визнання протиправним та скасування акту про порушення, а також рішення комісії з розгляду вказаного акту, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини незаконності акту та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та підстави скасування можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст позовних вимог, і не містять доводів на спростування наведених висновків суду.

Таким чином, переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення відсутні, так як доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, зроблених в рішенні, яке є предметом перегляду у даній справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року