10.09.2018 Справа № 756/3957/18
Номер справи 756/3957/18
Номер провадження 2/756/3561/18
р і ш е н н я

іменем України

30 серпня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Яценко Н.О.,

за участі секретаря Слободянюк Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат, -

в с т а н о в и в:

Позивач у березні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та просила суд стягувати з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 5 000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що під час шлюбу з відповідачем у них народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дитина проживає разом з позивачем, перебуває повністю на її утриманні.

З грудня 2016 року та по даний час відповідач не проживає з позивачем однією сім'єю, а також ухиляється від обов'язків щодо утримання спільної дитини.

Свою правову позицію відносно стягнення аліментів в твердій грошовій сумі ОСОБА_3 мотивує тим, що відповідач має мінливий дохід. У позасудовому порядку відповідач відмовляється сплачувати аліменти.

Окрім того консультативним висновком МДЦ «МедЕрбіс» від 07.02.2018 дитині ОСОБА_5 встановлено діагноз - епісиндром. Призначено лікування у вигляді: ЛФК, масаж, плавання - басейн, медикаментозна терапія. Консультативним висновком клініки «Світ зору» дитині встановлено діагноз: міопія обох очей. Рекомендовано: курс апаратного лікування обох очей.

Дотримуючись рекомендацій лікарів, позивач оплачує всі перелічені заходи, що необхідні для реабілітації дитини.

Окрім того ОСОБА_3 активно приймає участь у шкільному житті дитини, оплачує всі необхідні заходи.

У зв'язку з тим, що відповідач інших утриманців немає, є працездатним, отримує дохід, пенсію ліквідатора наслідків Чорнобильської катастрофи, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров'я дозволяє працювати, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_4 може сплачувати такий розмір аліментів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва 30 березня 2018 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

15 травня 2018 року відповідач ОСОБА_4 подав до суду відзив на зазначену позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки йому на праві власності належить 1/ 3 частка квартири АДРЕСА_1, а інші 2/ 3 частки зазначеної квартирі перебувають на даний час на стадії оформлення права власності на спадкове майно після померлих батьків, у зв'язку з чим сторони та дитина проживають у зазначеній квартирі. Тому відповідач зазначає, що саме ним спільна донька, позивач та її мати забезпечені житлом, як і всім необхідним для проживання в даній квартирі.

Окрім того відповідач зазначав, що він працює на основному місці роботи у ФОП ОСОБА_6 з 07.07.2017 на посаді майстер з прирізки скла, у зв'язку з чим відповідно до трудового законодавства отримує заробітну плату, а тому вважає, що відсутні правові підстави для застосування ст. 184 СК України, а в даному випадку слід застосовувати ст. 183 СК України, яка передбачає стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу).

06 червня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн та додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 січня 2017 року і до повноліття дитини.

23 липня 2018 року відповідач через свого представника подав заперечення на заяву про зміну позовних вимог, в якому зазначив, що він частково визнає позовну вимогу щодо стягнення аліментів та згоден сплачувати, починаючи з 27.03.2018, оскільки саме в цей день подано позов, на утримання неповнолітньої доньки аліменти щомісячно у розмірі 1/ 4 частини від доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. У частині стягнення з нього додаткових витрат просив відмовити у повному обсязі, оскільки на підтвердження своїх вимог у цій частині позивач не надала суду лікарських обстежень, призначення відповідних процедур та лікування. Витрати позивача на оплату одягу для дитини, харчування, відвідування басейну та інші витрати пов'язані зі звичайним способом життя та не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням зміни підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні повідомив, що його довіритель визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів частково, а саме у розмірі 1/ 4 частини від його доходу. У частині стягнення з нього додаткових витрат просив відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У період шлюбу у сторін 21 січня 2009 року народилася донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

З довідки № 28 від 22 лютого 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається в 3-В класі спеціалізованої школи № 194 «Перспектива» Оболонського району м. Києва (а.с.21).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з інформаційної довідки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відповідачу ОСОБА_4 на праві власності належить 1/ 3 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.48-50).

Також відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,06 га, що знаходиться в смт Чорноморське у Чорноморському районі АР Крим (а.с.48-50).

Відповідно до державного акту №423478 відповідачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1415 га в с. Старі Петрівці Вишгородського району Київської області (а.с.126-127).

Відповідно Листа від 25.05.2018 з Регіонального сервісного центру в м. Києві, станом на 24 травня 2018 року за відповідачем зареєстровано автомобіль НОМЕР_1 (а.с.90).

У судовому засіданні представник відповідача стверджував, що інші 2/ 3 частки зазначеної вище квартири АДРЕСА_1 перебувають на даний час на стадії оформлення права власності на спадкове майно після померлих батьків відповідача. Вказані обставини представником позивача у судовому засіданні не заперечувалися.

У судовому засіданні встановлено, про що також не заперечувалося сторонами, що позивач ОСОБА_3 разом з малолітньої донькою ОСОБА_5 проживають у вищевказаній квартирі АДРЕСА_1, що належить відповідачу.

Вищевказані обставини також підтверджуються підписним листом мешканців будинку АДРЕСА_1 у складі 6-х осіб, які зазначили, що ОСОБА_3 дійсно проживає зі своєю дочкою ОСОБА_5 в квартирі 180 у вказаному будинку. Відповідач ОСОБА_4 не проживає у вказаній квартирі з початку 2016 року. Мати та дитина проживають в двох за зазначеною адресою (а.с.109).

Зазначене також підтвердила у судовому засіданні в якості свідка мешканка будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8

Окрім того в якості свідків у судовому засіданні подруги позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10 та мати позивача ОСОБА_11 повідомили, що з 2016 року сторони проживають окремо, а позивач неодноразово зверталася до відповідача за матеріальною допомогою.

У судовому засіданні також встановлено, що відповідач купував дитині планшет та велосипед, про що не заперечувала мати позивача. Вказане дає підстави вважати, що відповідач приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу.

Консультативним висновком МДЦ «МедЕрбіс» від 07.02.2018 дитині ОСОБА_5 встановлено діагноз - епісиндром. Призначено лікування у вигляді: ЛФК, масаж, плавання - басейн, медикаментозна терапія. Консультативним висновком клініки «Світ зору» дитині встановлено діагноз: міопія обох очей. Рекомендовано: курс апаратного лікування обох очей (а.с.18-19).

З матеріалів справи також встановлено, що малолітня ОСОБА_5 відвідує заняття в басейні та масажу.

Відповідно до довідки №2 від 20.02.2018 позивач ОСОБА_3 працює на посаді майстер манікюру в ТОВ «Порцелян-Естетікс» з 01.02.2013. За період з 01.08.2017 по 31.01.2018 її дохід склав 21 704,62 грн (а.с.17).

Відповідно до довідки від 02.05.2018 відповідач ОСОБА_4 працює на посаді майстер з прирізки скла у ФОП ОСОБА_6 з 07.07.2017. За період з 07.07.2017 по 30.04.2018 його дохід склав 34 080,95 грн (а.с.47).

Окрім заробітної плати відповідач також отримує щомісячно пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі 3 702,60 грн, що підтверджується довідкою №214 від 09.07.2018 (а.с.122).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Постанови КМУ від 26 лютого 1993 року N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», із змінами і доповненнями, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Оцінивши надані по справі докази та вищевказані норми чинного законодавства, з огляду на те, що відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, враховуючи його сукупний щомісячний дохід та ті обставини, що відповідач має стабільний дохід і забезпечує житлом позивача та спільну дитину, беручи до уваги інші передбачені ч. 1 ст. 182 СК України умови, які суд повинен брати до уваги при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе частково задовольнити позовну вимогу щодо стягнення аліментів, а саме стягувати щомісячно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/ 4 частини від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом до суду, а саме з 24 березня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини щомісяця є обґрунтованим та доцільним.

Сімейним кодексом України передбачено також участь батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Верховний Суд України у свої Постанові від 13 вересня 2017 року дійшов висновку, що положення ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог у частині стягнення додаткових витрат позивач надала суду консультативні висновки, довідки, план лікування дитини, однак позивачем не надано до суду медичних підтверджень розрахунку необхідних витрат на лікування дитини, у зв'язку з чим вказані витрати не можуть вважатися додатковими. Окрім того вказані обставини щодо здоров'я дитини є такими, що вже враховані судом при визначенні розміру аліментів.

Витрати позивача на оплату одягу для дитини, харчування, відвідування басейну та інші витрати пов'язані зі звичайним способом життя також не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, а відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на користь позивача суд вбачає необхідним відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 141, 180-185, 191 СК України, статтями 5, 12-13, 76, 81, 133, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2; ІНФОРМАЦІЯ_3; уродженець м. Київ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_6; уродженець смт Врадієвка Миколаївської області; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/ 4 частини від його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2; ІНФОРМАЦІЯ_3; уродженець м. Київ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) в дохід держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2018 року.

Суддя,- Н.О. Яценко