Справа № 750/2861/18 Провадження № 22-ц/795/882/2018 Головуючий у I інстанції - Коверзнев В. О. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Кузюри Л.В., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

третя особа - Деснянська районна у м. Чернігові рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник позивача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2018 року; суддя - Коверзнев В.О.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 14 травня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

02.04.2018 ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, у якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягти з ОСОБА_3 на її користь аліменти на цих дітей в розмірі 33% усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову ОСОБА_2 послалася на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно вищевказаних дітей.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), починаючи з 02.04.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Постановляючи його, суд І інстанції виходив з того, що сторони проживають окремо, що діти проживають разом з позивачем і знаходяться на її утриманні та що відповідач не надає позивачеві матеріальної допомоги на дітей, а тому на користь позивача з відповідача належить стягти аліменти, розмір яких має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, причому згідно з чинним законодавством, що регулює спірні правовідносини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим суд не встановив фактів, що свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати згадане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей сторін та ухвалити рішення про задоволення цих вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом зроблено хибний висновок про відсутність доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей сторін та що судом І інстанції безпідставно не долучено до справи письмові пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_10

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що її належить залишити без задоволення.

Так, по справі встановлено наступне.

З 12.12.2003 сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (арк. 12, 14). Згаданий шлюб розірвано заочним рішенням Кам'янобрідського районного суду м. Луганська від 23.12.2011, яке набрало законної сили. В мотивувальній частині цього рішення зазначено, що діти сторін проживають разом з ОСОБА_2 (його копія на арк. 11).

ОСОБА_2 з 12.07.2014 по цей час перебуває у шлюбі з ОСОБА_13, громадянином Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб між ними (арк. 16).

Згідно з довідкою Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Чернігові ради від 21.03.2018 № НОМЕР_1, ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщену особу з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 (копія цієї довідки на арк. 10).

Натепер ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 мешкають у Федеративній Республіці Німеччина, де ОСОБА_2 та ОСОБА_13 працюють за трудовими договорами, а ОСОБА_11 й ОСОБА_12 - навчаються у школі. Ці обставини підтверджено копіями довідок відповідного змісту і посвідченням особи ОСОБА_13, які видано компетентними установами Федеративної Республіки Німеччина, та їх перекладу на українську мову (арк. 18-31).

Згідно з повідомленням Деснянської районної у м. Чернігові ради № 02-02/769 від 11.05.2018, служба у справах дітей цієї ради не має можливості надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дітей сторін у зв'язку з неможливістю обстеження умов їх проживання (арк. 59).

До апеляційної скарги додано заяви ОСОБА_8 й ОСОБА_9- класних керівників ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у період їх навчання у Чернігівському ліцеї № 2, а також пояснення колишньої сусідки ОСОБА_2 - ОСОБА_10, що датовані 11.05.2018, в яких вони повідомляють про те, що не знайомі та ні разу не бачили ОСОБА_3 та що він не брав участі у їх вихованні (арк. 73-80).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дітей не оскаржується і апеляційний суд не встановив підстав для перевірки його законності у цій частині в порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 3 від 30.03.2007 «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» орієнтує суди нижчих ланок на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15).

Наявні у справі докази і встановлені у ході її розгляду обставини не містять причин неучасті ОСОБА_3 у виконанні батьківських обов'язків відносно дітей сторін. Отож вони не свідчать про те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно цих дітей.

Крім того, частина 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 приписує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Проте по справі не встановлено, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відповідає інтересам дітей.

З наведеного випливає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 26.09.2018.

Головуючий:Судді: