Справа № 500/2522/18
Провадження № 2/500/2164/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2018 року
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого Жигуліна С.М.
при секретарі Павлюк Л.П.
за участю адвоката ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі
справу за позовом
виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради
визнання права на приватизацію квартири та зобов?язання не чинити перешкоди у приватизації
Позивачі в судове засідання не з'явились, оповіщені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Представник позивачів пояснив, що у квартирі АДРЕСА_1, яка перейменована на Михайлівську, сторони проживають в якості членів сім?ї. Разом із ОСОБА_2 проживає її донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, родинні відносини якої визначені свідоцтвом серії 1-ФП №259573, виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі актового запису за № 1627 від 03 листопада 2016 року. Дитина зареєстрована за місцем проживання матері, про що визначено довідкою виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 348 від 28 лютого 2017 року. Мати позивачів, ОСОБА_5 померла 31 січня 2018 року, про що видане свідоцтво серії 1-ФП №277898 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі актового запису за № 380 від 01 лютого 2018 року. Реєстрація матері з позивачами за адресою вказаної квартири підтверджена довідкою №237 комунального підприємства Ізмаїльської міської ради від 14 березня 2018 року. Також пояснив, що підстав для заборони у приватизації житла немає, разом із тим відповідач перешкоджає у приватизації квартири через відсутність ордеру на вселення. Просить визнати за позивачами з малолітньою донькою на приватизацію кватири №7 будинку №7 по вул. Михайлівська м. Ізмаїла Одеської області та зобов?язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради не перешкоджати в передачі у власність вказаної квартири в порядку приватизації.
Представник виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги.
З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України.
Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими.
У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України.
Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що у квартирі АДРЕСА_1, яка перейменована на Михайлівську, сторони проживають в якості членів сім?ї.
Разом із позивачем ОСОБА_2 проживає її донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, родинні відносини якої визначені свідоцтвом серії 1-ФП №259573, виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі актового запису за № 1627 від 03 листопада 2016 року. Дитина зареєстрована за місцем проживання матері, про що визначено довідкою виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за № 348 від 28 лютого 2017 року.
Мати позивачів, ОСОБА_5 померла 31 січня 2018 року, про що видане свідоцтво серії 1-ФП №277898 Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі актового запису за № 380 від 01 лютого 2018 року.
Вимогами ст. 1,2 Закону України «Про приватизацию державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
До об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Приватизація квартир у будинках, включених до плану реконструкції поточного року, здійснюється після її проведення власником (володільцем) будинку. Наймачі, які проживали у квартирах до початку реконструкції, після проведення реконструкції мають пріоритетне право на приватизацию цих квартир.
Відповідно до вимог ст.8 вказаного Закону України приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).
Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Реєстрація матері з позивачами за адресою вказаної квартири підтверджена довідкою №237 комунального підприємства Ізмаїльської міської ради від 14 березня 2018 року.
Таким чином позивачі є наймачами у квартирі, на приватизацію квартири, з урахуванням чого відсутні підстави для заборони позивачам у приватизації житла.
Вказана обставина у свою чергу є підставою для визнання відмови у приватизації перешкодою у реалізації права власності, що пов?язане з передачею у власність квартири АДРЕСА_2.
Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.
Керуючись ст. 280282 ЦПК України
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати право ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 на приватизацію квартири АДРЕСА_3.
Зобов?язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради не перешкоджати в передачі в порядку приватизації у власність ОСОБА_2 з малолітньою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3.
Позивач має право оскаржити рішення відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя: ОСОБА_6