Справа№592/4115/18
Провадження №2/592/1843/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Мазіної К.С., відповідача - ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.09.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2700,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з зазначеним порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2018 року має заборгованість - 33631,62грн., яка складається з наступного: 2552грн. 86коп. - заборгованість за кредитом, 29139грн. 16коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 100,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00грн. - штраф (фіксована частина); 1589,60грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 33631грн. 62коп. та понесені судові витрати в сумі 1762,00грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника..

Відповідач позовні вимоги визнала частково. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 24.09.2009 року було укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що позичальник приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Відповідно до умов договору, вона отримала кредит у розмірі 2700грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. В позовній заяві позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, в яких визначений розмір відсотків за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за прострочення зобов'язання у вигляді нарахування процентів в подвійному розмірі, пені та штрафу. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Відповідач вважає, що висновок щодо застосування норм права, висловлений в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України, повинен бути врахований при розгляді даної справи з подібними правовідносинами. Так, 24.09.2009 року вона підписала анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Причому з самими Умовами та Правилами ознайомлена не була, бо вони не містять її підпису. В самій анкеті-заяві не зазначений розмір відсотків за користування кредитом, не містяться також умови відповідальності за порушення зобов'язання. Зазначає, що оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору (відповідач з ними не ознайомлена, не підписувала їх), а в підписаній нею анкеті-заяві відсутні умови розміру процентів та неустойки, то позивач не має права стягувати їх з відповідача. Також, позивач поряд із стягненням пені, заявив вимоги про стягнення двох штрафів у загальному розмірі 1839грн.60коп. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, з урахуванням наведеного та відповідно до усталеної судової практики правових підстав для стягнення заявлених штрафів немає. Таким чином відповідач вважає, що стягненню підлягає тільки частина неповернутого кредиту в розмірі 2552,86грн. та 100грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що до матеріалів позовної заяви долучено довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану відповідачем власноруч, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Згідно заяви відповідач зобов'язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Приватбанку. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5 а місяць або 30 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Зазначають, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року, 15.03.2015 року, та на сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до Банку не надходило. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Одночасне стягнення штрафу і пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки відповідно до статті 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки. Враховуючи викладене просили суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав:

Судом встановлено, що 24.09.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 2700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-13).

Після укладення шлюбу 28.04.2012 року відповідач змінила прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідач ОСОБА_1 подала позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З наданих ПАТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви ОСОБА_1 від 14.12.2010 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, довідки про умови кредитування, розрахунку заборгованості, де відображено факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, випливає, що відповідач погодилася із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою процентів за ставками 30%, 34,8% річних.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів передбачено стягнення пені.

За розрахунком позивача станом на 28.02.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі - 33631,62грн., яка складається з наступного: 2552грн. 86коп. - заборгованість за кредитом, 29139грн. 16коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 100,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00грн. - штраф (фіксована частина); 1589,60грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-5).

Суд вважає необгрунтованою суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 29139грн.16коп.

Відповідач користувалася кредитними коштами, повертала та сплачувала відсотки за ставками 30%, 34,8% річних. За ставкою 43,2% річних відповідач самостійно не погашала відсотки, здійснювалося автоматичне погашення відсотків. Проте відповідач також порушувала свої зобов'язання. До 01.04.2015 року відсотки за користування кредитом нараховувалися за ставками - 30% та 34,8% річних. Так, станом на 31.03.2015 року відповідач мала заборгованість по процентах за користування кредитом - 1103,37грн. Заборгованість за тілом кредиту становить 2552,86грн. За період з 01.04.2015 року по 28.02.2018 року включно (1065 днів) сума процентів з заборгованості - 2552,86грн. становить 2637грн.23коп. згідно з розрахунком відсотків за користування кредитом за ставкою 34,8% річних, що становить 0,097 відсотка у день, які вираховуються з 360 днів у році(34,8/360). Відповідно за 1065 днів відповідач повинна сплатити суму відсотків за користування кредитом в сумі 2637,23грн. (2552,86х0,097/100х1065). Загальна сума відсотків за користування кредитом становить 3740грн.60коп. (2637,23грн. + 1103,37грн.).

За період з 01.04.2015 року станом на 28.02.2018 року сума погашених відсотків становить 511,29грн., що вбачається з розрахунку позивача (а.с.4-5). Отже, відповідач зобов'язана сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 3229,31грн. (3740,60грн.-511, 29грн.).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

Отже, суд вважає необхідним з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягнути з відповідача на користь позивача 100грн. - заборгованість за пенею та комісією.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 28.02.2018 року становить 5882грн.17коп. і складається з 2552,86грн. - заборгованість за кредитом, 3229,31грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 100грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 308,17грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 524, 526, 536, 546, 549, 550, 611, 612 ЦК України, ст.ст.2, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) заборгованість у розмірі 5882грн.17коп., яка складається з 2552,86грн. - заборгованість за кредитом, 3229,31грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 100грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50, ) 308грн. 17коп. в відшкодування судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено 23.11.2018 року.

Суддя О.А. Котенко