Єдиний унікальний номер 235/5538/18 Номер провадження 22-ц/804/546/18
Головуючий в 1 інстанції: Бородавка К.П.
Суддя-доповідач: Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Жданової В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/5538/18 за позовною заявою ОСОБА_2, від іменні якого діє ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості з оплати праці,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3

на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року (суддя Бородавка К.П.), постановлену в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2018 року, залишеного без змін постановою Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2018 року встановлено факт невиплати ПАТ «Шахтоуправління Прокровське» ОСОБА_2 компенсації у розмірі 49,46 гривень за несвоєчасне нарахування та виплату відпускних за період з 23 січня 2010 року по 15 лютого 2010 року. Просив стягнути з ПАТ «Шахтоуправління Прокровське» на користь ОСОБА_2 суму заборгованості з оплати праці у розмірі 40 гривень (а.с. 1).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості з оплати праці визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, позивач через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року та повернути справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд повертаючи позовну заяву, не врахував, що позовна заява була підписана та подана особисто представником позивача ОСОБА_3 до суду першої інстанції відповідно до п.2.2. Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, затвердженої наказом ДСА України № 173 від 17 грудня 2013 року та відповідно до частини 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви було додано фотокопію довіреності НАР 945496 від 15 листопада 2015 року та її кольорову скановану копію, остання надіслана на електрону адресу суду; позовна заява містить розмір заборгованості, що відповідає ціні позову. Постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без руху свідчить про невиконання судом, як державним органом, обов`язків щодо забезпечення права позивача на справедливий суд та є примушенням позивача до виконання обов`язків, не встановлених законом.

Згідно із ст. 274 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені зокрема в пункті 6 частини першої статті 353 цього Кодексу (повернення заяви позивачеві (заявникові)), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи її позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачем не надано позовну заяву, оформлену відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України та оригінал довіреності на підтвердження повноважень представника позивача, яким підписано позов.

Проте, погодитись з таким висновком суду неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 вересня 2018 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ «Шахтоуправління Прокровське» про стягнення заборгованості з оплати праці, яка ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року залишена без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у пунктах 2,3,6,9,10 частини 3 ст. 175, частині 7 ст. 177 ЦПК України.

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представником позивача ОСОБА_3 в листі, направленому на електронну адресу суду зазначено, що в позовній заяві зазначена спільна адреса позивача та його представника, а також адреса електронної пошти; ціна позову зазначена в пункті 4 позовної заяви та дорівнює 40 гривням; достатнім підтвердженням позивача про те, що ним не подано позову до цього ж відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав, на думку позивача, є факт подання даного позову, відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, попередній, орієнтований розрахунок суми судових витрат, на думку позивача, зазначаються за певних умов, які в даному випадку позивачем не вбачаються; щодо довіреності зазначає, що ним (представником позивача) особисто було подано до суду позовну заяву та на час її подання, працівниками суду ретельно перевірено оригінал довіреності, фотокопія якої долучена до матеріалів позовної заяви (а.с. 8).

Частиною 2 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частина 3 ст. 175 ЦПК України визначає, що позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За частиною 2 ст. 62 ЦПК України, довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Абзацом 2 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 № 173 (далі Інструкція) передбачено, що приймання кореспонденції від осіб, які беруть участь у справі (їх представників або кур'єра), здійснюється за пред'явленням оригіналу документа, що посвідчує особу (документа, що підтверджує повноваження представника або належність його до організації-відправника). У разі непред'явлення таких документів або пред'явлення таких, що не оформлені відповідно до вимог чинного законодавства, кореспонденція не приймається.

Згідно частини 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, визнаючи позовну заяву ОСОБА_2 подану його представником ОСОБА_3 неподаною та повертаючи її позивачеві, суд залишив поза увагою, що позовна заява містить місце проживання позивача (АДРЕСА_1), яке співпадає з місцем проживання його представника, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, представником позивача зазначено ціну позову, а також підтверджено не подання іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав. Суд також не врахував, що прийняття судом позовної заяви ОСОБА_2, підписаної його представником ОСОБА_3, свідчить про надання представником позивача під час її подання оригіналу довіреності (абзац 2 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції), а відповідність копії документа, що посвідчує повноваження представника, оригіналу, може бути засвідчена підписом судді під час розгляду справи.

Зазначення судом першої інстанції в даній справі у якості недоліку позовної заяви не зазначення позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, а також відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору, з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, є проявом надмірного формалізму.

Суд першої інстанції повернувши позовну заяву позивачеві в даній справі позбавив позивача можливості захистити своє право в суді, не вирішив остаточно справу, не врахував пункт 25 рішення Європейського суду з прав людини «Кутіч проти Харватії», згідно якого право на доступ до суду включає не тільки право ініціювати судове провадження, але й право одержати вирішення справи судом. Відсутність вирішення судом справи становить порушення права на доступ до суду (пункт 31 рішення у справі «Ганчі проти Італії»), чим порушив право на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції.

На підставі викладеного, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх передчасними, та такими, що не відповідають дійсним обставинам та дослідженим матеріалам справи, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання про повернення позовної заяви на підставі частини 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскільки суд приймаючи рішення про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи її позивачеві порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, апеляційна скарга підлягає задоволенню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 вересня 2018 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.А. Дундар

В.С. Жданової

Повне судове рішення складено 21 листопада 2018 року.

Головуючий О.О.Тимченко