____________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/7980/18
провадження № 2-з/520/437/18
УХВАЛА

про забезпечення позову

22.11.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

секретар судового засідання Молодов В.С.

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі № 520/7980/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого провадження представник позивача ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову (вхід. № 46863/18 від 21.11.2018).

В підготовчому судовому засіданні 22.11.2018 року представник позивача подану заяву підтримала та просить забезпечити позов ОСОБА_4 шляхом накладення арешту на 170/1000 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5.

Заява аргументована тим, що саме ця частка квартири була зазначена як обєкт дарування у договорі, якій позивач просить визнати недійсним. можливе відчуження квартири несе загрозу невиконання чи ускладнення виконання рішення суду, в разі задоволення позову, оскільки зробить неможливим чи ускладнить повернення цієї квартири у власність позивача.

Представник відповідача проти накладення арешту на квартиру заперечувала, зауваживши, що до цього часу відповідач ОСОБА_7, як власник квартири, мала можливість нею розпоряджатись. Утім, в квартирі проживає відповідач і вільно нею користується. У звязку із відсутністю намірів відчужити квартиру, представник відповідача вважає накладення на неї арешту безпідставним.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась. За заявою вказаної особи (віхд. № 30076 від 14.08.2018) суд ухвалив розгляд справи проводити у її відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників засідання, проаналізувавши матеріали справи й зваживши спірні правовідносини, які склалися між сторонами, дійшов висновку про доцільність забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за яким позивач просить визнати недійсним Договір дарування Серії НАІ № 073407 та відповідно до якого ОСОБА_4 передала безоплатно (подарувала) у власність, а ОСОБА_5 прийняла в дарунок 170/1000 часток квартири № 20, що знаходиться в місті Одесі по вул. Генерала Петрова в будинку під № 1, що складають 17.0 кв.м. загальною площею 100.1 кв.м.

Суд зазначає і це підтверджено представником відповідача, що відповідач, як власник може розпоряджатись належним їй майном. Відчуження квартири може значно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки несе загрозу втрати предмету договору, який позивач бажає повернути собі у власність, вважаючи що вибуття із власності відбулось поза його волею та без такого наміру.

Між сторонами дійсно виник спір. Відповідач визнала, що спірне майно на цей час належить відповідачу на праві власності. Представник позивача підтвердила намір визнати недійсним договір, за яким спірне майно перейшло у власність відповідача.

За правилами частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти певні дії, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» (заява N 60750/00; Страсбург 20 липня 2004 року) зроблено висновки, що "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (995_004). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079) від 19.03.1997 р., Report of Judgments and Decisijns 1997-II, с. 510, п. 40).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов'язковість виконання судових рішень задекларована статтею 1291 Конституції України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову визначені накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За положеннями частини другої цією статті суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач є допустимими й співмірними із заявленими позивачем вимогами та за змістом не є тотожними цим вимогам.

Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обовязкового застосування зустрічного забезпечення позову.

Згідно з частиною пятою статті 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 89, 149-159 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі № 520/7980/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування задовольнити.

Накласти арешт на 170/1000 часток квартири № 20, що знаходиться в місті Одесі по вул. Генерала Петрова в будинку під № 1, що складають 17.0 кв.м. загальною площею 100.1 кв.м., належні ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1) на підставі Договіру дарування (Серія НАІ № 073407) від 07.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3629.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання судом.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Попередити учасників справи та виконавців ухвали, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Розяснити учасникам справи можливість суду допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим за клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Розяснити відповідачам та іншим особам, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, їх право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися, у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 ЦПК України підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суддя

ОСОБА_8