Справа № 344/4600/18
Провадження № 2/344/2787/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів про стягнення 15 992,88 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року, стягнення 908,78 грн. компенсації втрати частини заробітньої плати у звязку з порушенням строків її виплати; стягнення 19 212,79 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку з 23.11.2017 року по день звернення до суду; стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів про стягнення 15 992,88 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року, стягнення 908,78 грн. компенсації втрати частини заробітньої плати у звязку з порушенням строків її виплати; стягнення 19 212,79 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку з 23.11.2017 року по день звернення до суду; стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що працювала на Державному підприємстві «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді апаратника борошномельного виробництва у період з 08.08.1983 року до 22.11.2017 року. Наказом від 22.11.2017 року за №224 вона була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. Фактичною причиною подачі заяви про звільнення було те, що відповідач заборгував їй заробітну плату, починаючи з 01.08.2017 року до дня звільнення, сума заборгованості становить 15 992,88 грн., яку позивачка просить стягнути в судовому порядку. Згідно Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ №1427 від 20.12.1997 року позивачці також належить сума компенсації, за невчасно виплачену заробітну плату станом на березень 2018 року в розмірі 908,78 грн. Згідно вимог ст. 177 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно розрахунку позивачки середній заробіток за період затримки розрахунку з 23.11.2017 року по день звернення до суду становить 19 212,79 грн. Внаслідок порушення прав позивачки, вона також має право на відшкодування моральної шкоди. На підставі вищенаведеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь 15 992,88 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року, 908,78 грн. компенсації втрати частини заробітньої плати у звязку з порушенням строків її виплати; середній заробіток за період затримки розрахунку з 23.11.2017 року по день звернення до суду та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Позивачка в судове засідання не зявилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі (а.с.49).

Представник відповідача в судове засіданнія не зявився, попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково. Заперечив щодо стягнення моральної шкоди та середнього заробітку (а.с.50).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 працювала на Державному підприємстві «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаді апаратника борошномельного виробництва у період з 08.08.1983 року до 22.11.2017 року (а.с.10).

Наказом в.о. директора ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» №224 о/с від 22.11.2017 року ОСОБА_1, апаратника борошномельного виробництва розряду борошномельно-комбікормового цеху, звільнено з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з 22.11.2017 року. Підтсава: заява ОСОБА_1 (а.с.55).

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Cтаттею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року N 1427 (зі змінами, внесеними згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року N 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

Як вбачається з довідки ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» № 787 від 12.11.2018 року сума нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачці ОСОБА_1 складає 15 992 грн. 88 коп.(а.с.54).

Згідно довідки Івано-Франківської обласної організації профспілки працівників харчової та переробної промисловості №01-49 від 11.04.2018 року сума компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату позивачці ОСОБА_1 складає 908 грн. 78 коп. (а.с.7).

Оскільки, відповідачем не були виплачені позивачці всі належні суми при звільненні, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року в сумі 15 992,88 гривні та компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 908,78 гривні.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

Суд визначає розмір середньоденної заробітної плати за підставі довідки ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» № 787 від 12.11.2018 року у розмірі 8 318,80 грн. (4 722,31 грн. за вересень 2017 року + 3 596,49 грн. за жовтень 2017 грн.), а середньоденна зарплата становить 198,06 грн. (6 045,88:42 робочі дні), а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (день винесення судового рішення) за період з 23.11.2017 року по 14.11.2018 року у розмірі 48 326 грн. 64 коп., виходячи з наступного розрахунку (198,06 грн. х 244 робочих дні).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує положення ст. 23, 1167 ЦК України, та характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової ) шкоди», а саме розмір та строки порушення виплати заробітної плати, страждання та переживання з приводу існування сім»ї позивачки через несплату заробітної плати, внаслідок чого позивачка та її сім»я були позбавлені нормальних життєвих зв»язків і вимагали додаткових зусиль для організації життя, та вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень.

Згідно положень ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми за один місяць за мінусом загальнообовязкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати) підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 116, 117, 232, 235, 237-1, 430 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 , керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів про стягнення 15 992,88 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітньої плати за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року, стягнення 908,78 грн. компенсації втрати частини заробітньої плати у звязку з порушенням строків її виплати; стягнення 19 212,79 грн. середнього заробітку за період затримки розрахунку з 23.11.2017 року по день звернення до суду; стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.08.2017 року по 22.11.2017 року в сумі 15 992 (пятнадцять тисяч девятсот девяносто дві) гривні 88 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 908 (девятсот вісім) гривень 78 копійок.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.11.2017 року по 14.11.2018 року в розмірі 48 326 (сорок вісім тисяч триста двадцять шість) грн. 64 коп. з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код на користь держави з зарахуванням на рахунок 6001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації доходів бюджету 22030106 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення з Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів», м.Івано-Франківськ, с.Микитинці, вул.Юності, 2, Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за один місяць за мінусом загальнообовязкових податків та зборів, що стягуються з нарахованої заробітної плати допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.