ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/715/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2018 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г. за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача захисникам ОСОБА_2, представника відповідача захисника ОСОБА_3, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В

19 .07.2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що 12.11.2014 року о 8-30 вона знаходилась в якості пасажира в автомобілі НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_4 і рухаючись по вул. Леніна в с. Курилівка Петриківського району, напроти будинку № 253 водій не впорався з керуванням і виїхав за межі дороги та здійснив наїзд на дерево, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження і їй була встановлена інвалідність другої групи.

По факту ДТП було порушено кримінальну справі, але 24.12.2014 року кримінальне провадження було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення в діях відповідача.

За період з 12.2014 року по 26.12.2014 року вона перебувала в лікарні, отримала перелом на нозі зі зміщенням, струс мозку, черепну травму голови, садна на обличчі та інші тілесні ушкодження, витратила грошові кошти в розмірі 20 152 грн на лікування.

В результаті ДТП їй була спричинена моральна шкода, в результаті каліцтва отримала фізичний біль, порушений життєвий уклад, ОСОБА_4 до цього часу шкоди ніякої не відшкодував.

Просить суд стягнути із відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 30 165 грн та 300 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги в повному обсязі, пояснивши, що 12.11.2014 року вона о 8-30 стояла на автобусній зупинці в с.Курилівка Петриківського району, так як мала намір доїхати до міста Дніпродзержинська. Під'їхав водій Гаврилов на автомобілі « Део Ланос» і запропонував підвезти до міста. Вона сіла в салон і по дорозі дала йому 10 грн за проїзд, але він пояснив, що немає здачі та взявши гроші, повернувся від руля в сторону бардачка, який розташований напроти її сидіння, нагнувся відкрив його рукою і почав шукати здачу. Вона зробила йому зауваження, щоб він не зволікався і дивився на дорогу, але в цей час машина звернула та врізалась в дерево, а вона втратила свідомість. Прийшла до тями в лікарні, була довгий час на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, отримала тяжкі тілесні ушкодження та 2 групу інвалідності, пенсіонерка, має важке матеріальне становище, до цього часу відповідач ухиляється у відшкодування збитків, хоча раніше приходив в лікарню і обіцяв допомагати,але потім продав машину і їй не допоміг. Їй потребується операція на нозі, переносить фізичний біль та незручності при ходьбі до цього часу на протязі 3-х років. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача захисник ОСОБА_2 підтримала позов в повному обсязі, так як відповідач є володільцем джерела транспортного засобі і несе цивільну відповідальність за спричинену шкоду пасажиру ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився, направлено заяву про слухання справи у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив суд відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1, так як ОСОБА_4 до цього часу про підозру в скоєнні кримінального правопорушення працівниками поліції не повідомлено, не винесено вирок чи висновок про закриття по кримінальному провадженню, автомобіль яким керував відповідач відсутній. Зі слів ОСОБА_4, позивачка за час руху його відволікла і він скоїв наїзд на дерево, а тому він вважає, що з вини позивачки сталась дорожня пригода, а не його. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір й щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Судом встановлено, що 12 .11. 20014 року близько 08-30 години водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Део Ланос н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Леніна в с. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, напроти будинку № 253 не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав за межі проїжджої частини та здійснив наїзд на дерево, в результаті чого пасажир автомобіля ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.11.2014 року з правовою кваліфікацією кримінального провадження за № 0000891 по ст. 286 ч.2 КК України ( а.с.166) та не заперечувалось сторонами в суді.

Відповідно висновку судового експерта НДІСЕ Хабло С.А. за результатами проведення судової авто технічної експертизи № 4577-16 від 12.05.2017 року по вказаному кримінальному провадженню вбачається, що водій ОСОБА_4 на досудовому слідстві пояснював, що 12.11.2014 року він рухався із на автомобілі « Део Ланос» із пасажиром, але кермо його автомобіля по ходу руху заклинило, після чого автомобіль виїхав за межі проїзної частини і ударився з перешкодою - деревом ( а.с.146)

Як вбачається із дослідницької частини висновку, автомобіль яким керував ОСОБА_4 після ДТП піддавався ремонтно-відновлювальним роботам ( а.с.147), а тому проведення дослідження з визначенням технічних несправностей рульового керування експертом не надалось, так як покази водія ОСОБА_4 містили певні неспроможності.

Судовим експертом було надано висновок про те, що в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 під час керуванням автомобілем Део Ланос н.з. НОМЕР_1 мав діяти у відповідність з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху , згідно яким : « Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рур та безпечно керувати ним ( а.с.150).

Відповідно висновку комісійної судової авто технічної експертизи за № 3875-17 від 25.09.2017 року , водій ОСОБА_4 під час керуванням автомобілем Део Ланос н.з. НОМЕР_1 мав діяти у відповідність з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху , але рухаючись по вул. Леніна в с. Курилівка на заокругленні дороги не впорався з керуванням і невідповідність його дій з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку із наїздом на дерево ( а.с.151-157).

Відповідно висновку судових експертів № 39 від 09.03.2016 року під час ДТП пасажирка ОСОБА_1 отримала ТЯЖКІ тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому вертлюжної западини праворуч з вивихом голівки правої стегнової кістки та вивихом дистальної третини стагнової кістки в колінному суглобі, закритого осколкового перелому правого наколінника зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден в лобній області по центру та праворуч, в області правої виличної кістки, що привело до порушення функції опори та ходи та больового синдрому ( а.с.132-143)

Стан здоров'я потерпілої ОСОБА_1 з часом погіршився, вона отримала безстроково 2 група інвалідності з порушенням здоров'я та рекомендаціями відновлення та опротезування тазобедреного суставу та вироблення коліного суставу, що підтверджується довідкою СМЄ з 10.11.2015 року ( а.с.177).

Постановою від 24.12.2014 року слідчим Петриківського ВП було закрите кримінальне провадження у зв'язку із відсутності в діях ОСОБА_4 ознаку складу кримінального правопорушення (а.с.11-12), яку було скасовано прокурором Петриківського району 30.09.2015 року ( а.с.53).

10.03.2016 року правова кваліфікація кримінального правопорушення була змінена на ч.2 ст.286 КК України ( а.с.84), а 25.05.2018 року кримінальне провадження направлено заступнику прокурора Дніпропетровської області для вирішення питання про зміну підсудності (а.с.101) і станом на 7.09.2018 року кримінальне провадження триває, повідомлення про підозру ОСОБА_4 до теперішнього часу не вручено і остаточне рішення слідчого по справі не винесено ( а.с.165).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

При цьому відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов'язку доказування та зобов'язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Таким чином, в даних правовідносинах - відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки під час ДТП, цивільна відповідальність покладається на заподіювача шкоди незалежно від вини, тобто діє презумпція вини особи, яка завдала шкоду.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка знаходилась на стаціонарному лікуванні в Камьянській лікарні КЗ «ДМЛШМД»ДОР» з 12.11.2014 року по 26.12.2014 року у зв'язку з автодорожньою травмою , було призначено лікування ( а.с.81), на стаціонарному лікування в лікарні № 7 м. Камьянського з 12.10. по 23.10.2015 року з призначенням лікування і послідуючої виписки до амбулаторії з 26.10.2015 року ( а.с.78).

Позивачка понесла витрати на придбання ліків, що підтверджується лікарськими довідками ( а.с.77, 80,) чеками та квитанціями на загальну суму 10 948 грн 67 коп ( а.с.158-163, 174-176), а тому вказана матеріальна шкода повинна бути відшкодована відповідачем в даному обсязі.

Посилання позивачки про стягнення із відповідача в рахунок відшкодування 30 152 грн підлягає частковому задоволенню, а саме тільки в розмірі 10 948,67 грн, а інші вимоги про відшкодування транспортних збитків, інших збитків на оформлення документів, тощо вказаних позивачкою в поясненнях ( а.с.179) нічим не підтверджується.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з'явився і відмовився від дачі пояснень по суті факту ДТП, як пояснив його представник в судовому засіданні.

Посилання представника відповідача ОСОБА_3 в тій частині, що відповідачу ОСОБА_4 з 2012 року по теперішній час не оголошено про підозру та відсутній вирок суду, суд до уваги не приймає, так як що у правовідносинах відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача такої шкоди, а сам по собі факт відсутності прямого причинного зв'язку між погіршенням стану здоров'я відповідача та отриманою ним під час цієї ДТП травмою не може бути підставою для звільнення від цивільної відповідальності, адже сам факт завдання ОСОБА_1 під час ДТП тілесних ушкоджень сторонами визнаний та не оспорюється.

Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керувала особа на правовій основі (ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Потерпіла ОСОБА_1 на протязі 3 років 6 місяців не отримала від ОСОБА_4 ніяких коштів на лікування, витратила особистий час на поїздки до лікарні, в органи досудового слідства та суду, перенесла фізичний біль, страждання у зв'язку із травмами, отриманими в результаті ДТП 12.11.2014 року, потребує подальшої операції на опорних суглобах, що підтверджується медичними довідками.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

ОСОБА_1 отримала 2 групу інвалідності в результаті ДТП, що підтверджується довідкою СМЄ ( 177).

З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здоров'я потерпілої, відсутності допомоги відповідача на лікування позивачки і фактичного заперечення відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням тривалого часу невинесення правоохоронними органами остаточного рішення по кримінальному провадженню по факту ДТП, суд вважає визначити розмір моральної шкоди в сумі 150 000 грн. Такий розмір, на думку суду є розумним і справедливим. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, як надмірно завищеного розміру.

Керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, ст. ст. 2, 5, 10, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.1166, 1167, 1187 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 10 948 грн, 67 коп ( десять тисяч дев'ятсот сорок вісім грн 67 коп), в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 150 000 ( сто п'ятдесят тисяч) грн , а всього 160 948грн 67 коп ( сто шістдесят тисяч дев'ятсот сорок вісім грн 67 коп ) на користь ОСОБА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп на користь держави.

Рішення може бути оскаржено на протязі 30 днів в Апеляційний суд Дніпропетровської області з дня його оголошення.

Суддя: І. М. Іщенко