Ухвала

Іменем України

23 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 756/3500/14-ц

провадження № 61-47031ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В.О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит ЄвропаБанк» на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного Володимира Вікторовича, заінтересована особа - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного В. В., заінтересована особа - ОСОБА_4

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, - представника ОСОБА_4 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року у вказаній справі.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, виходив з того, що вже є судові рішення, ухвалені за результатами розгляду апеляційних скарг цієї особи на це саме судове рішення.

У листопаді 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права.

Заявник зазначає, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, обмежив встановлені Конституцією України його процесуальні права та порушив основні принципи судочинства, а також норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтю 6, де вказується, що «Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд незалежним і безстороннім судом».

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі постановлена 08 серпня 2017 року та була оскаржена неодноразово представником заінтересованої особи в апеляційному порядку, а саме: 23 серпня 2017 року та 26 вересня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, - представника ОСОБА_4, відхилено, ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7, - представника ОСОБА_4 на цю ж саму ухвалу суду першої інстанції.

11 грудня 2017 року представник ОСОБА_4 в черговий раз подав апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Вказаною нормою законодавець імперативно визначив дії суду у разі надходження апеляційної скарги від особи, яка повторно оскаржує судове рішення, що було об'єктом апеляційного оскарження за її скаргою.

Виходячи із засад цивільного процесу, кожній особі, яка бере участь у справі, а також особам, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, забезпечується право на апеляційне оскарження конкретного судового рішення лише один раз.

Встановивши, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 08 серпня 2017 року про відкриття провадження була об'єктом апеляційного оскарження за поданими апеляційними скаргами ОСОБА_4, який діяв через представника ОСОБА_7, та предметом перевірки судом апеляційної інстанції з постановленням ухвали про відмову у задоволенні апеляційної скарги, а також ухвали, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження у відповідності до вимог статті 297 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року), суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо наслідків розгляду неодноразово поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги на одне й те саме судове рішення.

Постановлені ухвали Апеляційним судом міста Києва від 21 вересня 2017 року та від 20 жовтня 2017 року були об'єктом оскарження у касаційному порядку за касаційною скаргою ОСОБА_4, за результатами розгляду яких Верховним Судом ухвалою від 12 вересня 2018 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року закрито, а постановою від 12 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року - без змін.

Доводи касаційної скарги про обмеження права на суд не заслуговують на увагу, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права заявника не порушені.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 листопада 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредит Європа Банк» на рішення старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чорного Володимира Вікторовича, заінтересована особа - ОСОБА_4.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик