ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1182/18 Справа № 203/5197/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, поділ майна.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі від 13.10.2007 року по 25.03.2016 року. До укладення шлюбу сторони тривалий час фактично мешкали однією сім'єю. За час спільного проживання сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. Відповідачка заперечує право позивача на це майно, що стало причиною його звернення до суду з позовом.

Враховуючи викладене, позивач просить про встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без шлюбу від серпня 2006 року по 13.10.2007 року та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу, поділ майна задоволено.

Установлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім'єю без укладення шлюбу від серпня 2006 року по 13 жовтня 2007 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат у сумі 1 508,55 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позов посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони познайомились 2005 року у м. Києві під час навчання. Після закінчення навчання у серпні 2006 року відповідачка переїхала до м. Дніпропетровська, де сторони почали мешкати разом, вести спільне господарство. Викладені обставини підтвердилися показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, допитаних судом, відео- та фотоматеріалами, на яких зафіксовано обставини спільного життя сторін (т. 1 а.с. 117 - 146).

02 лютого 2007 року між ОСОБА_11 (відповідачка до укладення шлюбу) та ОСОБА_12 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким відповідачка за 136 350,00 грн. придбала квартиру АДРЕСА_3 (тепер - Дніпро). Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 і зареєстрований у реєстрі за №266 (т. 1 а.с.а.с. 8, 10).

Під час укладення договору купівлі-продажу від 02.02.2007 року ОСОБА_12 склала розписку про отримання нею від ОСОБА_11 та ОСОБА_2, які перебувають «у цивільному шлюбі», у рахунок продажу квартири 44 000,00 доларів США (т. 1 а.с. 9).

Того ж дня між відповідачкою та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за яким відповідачка отримала кредит у сумі 27 000,00 доларів США. Кредит був забезпечений іпотекою, предметом якої стала квартира АДРЕСА_3, а також порукою позивача (т. 1 а.с.а.с. 95 - 104).

13 жовтня 2007 року між сторонами було укладено шлюб. Шлюб був зареєстрований Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (актовий запис №1061) (т. 1 а.с. 5).

25 березня 2016 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюб, укладений між сторонами, було розірвано (т. 1 а.с. 6).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що факт проживання сторін від серпня 2006 року по 13.10.2007 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу є доведеним та придбана квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не встановлено ведення спільного побуту та наявність взаємних прав та обов'язків між сторонами є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та показаннями свідків.

Посилання апеляційної скарги на те, що спірна квартира була придбана відповідачкою за особисті кошти отримані нею в позику від своєї матері 25.01.2007 року у розмірі 15 000 доларів США не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачка долучила до матеріалів справи лише копію розписки, в той час як цивільне законодавство вимагає наявності оригіналу такого документу.

Крім того, у вказаній розписці зазначені серія та номер паспорту відповідачки, який був їй виданий лише 15.11.2007 року, тобто за десять місяців після складення самої розписки (т. 1 а.с.а.с. 83, т. 2 а.с.а.с. 83 - 85).

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко