Справа № 161/8069/18
Провадження № 2/161/2529/18

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі - Турук І.Р.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

24.05.2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свій позов обґрунтовує тим, що 12 листопада 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем.

Від спільного подружнього життя у сторін народилось дві доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на сьогоднішній день проживають разом з матірю.

Вказує, що періодичних коштів, які відповідач перераховує їй на банківську картку, не достатньо на життя та розвиток дітей. Зазначає, що дочка ОСОБА_7 потребує постійного та вартісного лікування, дітям необхідний періодичний відпочинок та догляд за здоровям.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем, має мінливий проте достатній дохід, а тому в змозі надати матеріальну допомогу на утримання дітей. Добровільно домовитися про розмір аліментів їм не вдалося.

З врахуванням вище викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі, в розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою суду від 29 травня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В установлений в ухвалі строк від відповідача надійшов відзив, в якому вказує, що приймає участь в утриманні своїх дітей, купуючи продукти харчування, ліки, речі першої необхідності, а також в добровільному порядку перераховує позивачу кошти на потреби їх спільних дітей. Також, зазначає, що сума аліментів у розмірі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину не обґрунтована безпосередніми матеріальними потребами дітей, не підтверджена конкретними розрахунками грошових витрат. Просить суд, позов задовольнити частково, а саме стягувати з нього аліменти на утримання дітей, в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні до викладених у ній. Крім того, суду пояснив, що єдиним джерелом доходу позивача є пенсія по інвалідності в розмірі 1500 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, однак, зазначив, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 3500 грн. на двох дітей.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав пояснення відповідача. Крім того, зазначив, що чистий дохід ОСОБА_2 в місяць складає 7-8 тис. грн., а тому визнана відповідачем сума в розмірі 3500 грн. буде становити половину його доходів.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Від спільного подружнього життя у сторін народилось дві доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-12).

Судом також встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матірю позивачкою ОСОБА_4 та перебувають на частковому її утриманні.

Відповідно д ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Із пояснень сторін в судовому засіданні, матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач являється фізичною особою-підприємцем та отримує доходи від своєї діяльності. Відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують його непрацездатність, поганий стан здоровя, наявність інших дітей на утриманні.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі по 1750 грн. до досягнення дітьми повноліття.

Крім того, вказаний розмір аліментів визнаний відповідачем в судовому засіданні, і є достатнім для забезпечення утримання дітей з врахуванням прожиткового мінімуму, визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача в обґрунтування розміру аліментів, про те, що їх неповнолітня донька ОСОБА_5 потребує лікування, оздоровлення та кошти на медикаменти, а тому вона потребує додаткових коштів на її утримання, оскільки стягнення таких коштів, як додаткових витрат на утримання дитини, вирішується окремо в порядку визначеному ст. 185 СК України, що в даному випадку не являється предметом позову.

Також, в судовому засіданні, представник позивача не довів належними та допустимими доказами наявність витрат у ОСОБА_4 на утримання дітей в розмірі по 3000 грн. в місяць.

Наявність у позивача дитини від іншого шлюбу, в даному випадку, не підтверджує доводи позивача про розмір витрат, які ОСОБА_4 несе на утримання дітей від шлюбу з відповідачем.

Визначаючи саме такий розмір аліментів, суд також враховує наявність у позивача нерухомого майна (а.с. 34, 35).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є такими, що підлягають до часткового задоволення.

Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст.ст. 77, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, - аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1750 (одна тисяча сімсот пятдесят) грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.05.2018 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, - аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1750 (одна тисяча сімсот пятдесят) грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24.05.2018 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць в розмірі 3500 (три тисячі пятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід держави суму в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення в повному обсязі складено 14 вересня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.М. Пахолюк