ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2154/18 Справа № 183/5585/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що її мати, ОСОБА_3 не має можливості надавати їй допомогу, а батько, ОСОБА_2, сплачував аліменти до досягнення нею повноліття та наразі не надає допомогу, хоча має таку можливість. Вона навчається за державним замовленням на першому курсі фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім.О. Гончара, за денною формою навчання, проживає в гуртожитку, стипендію не отримує. Крім того, посилається на незадовільний стан здоров`я, оскільки намагаючись навчатися на відмінно, не отримує повноцінного харчування, яке б компенсувало великі фізичні та розумові навантаження у навчанні.

На підставі наведеного позивач, відповідно до ст.199 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно до закінчення нею навчання.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 листопада 2017 року до закінчення учбового закладу, але не більш, ніж до 23 -х років.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі ст.ст.199, 200 СК України у позивача наявне право на отримання аліментів від батька на період навчання. При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було взято до уваги стан здоров'я відповідача, а також той факт, що позивач навчається за державним замовленням, стан здоров'я повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та перебуває на диспансерному обліку у терапевта з 2017 року, потребує проходження курсу лікування 2 рази на рік (а.с. 60), перебуває на диспансерному обліку у лікаря стоматолога, потребує постійного нагляду кожні три місця (а.с. 61). При цьому ОСОБА_1, згідно довідки про доходи (а.с. 58), не отримує стипендію в навчальному закладі. Крім того, суд зазначив, що позивачем не надано доказів наявності інших витрат, для покриття яких необхідне додаткове утримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно визначено аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки на даний час вона навчається на денній формі навчання, проживає в гуртожитку, стипендію не отримує, тому потребує матеріальної допомоги. Крім того, приймає участь у різних міжвузівських олімпіадах, у зв'язку із чим вимушена займатися поглибленим вивченням англійської мови. Також бере уроки на фортопіано, для розвитку та відпочинку. Займається плаванням в басейні та робить масажі, за станом здоров'я потребує лікування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається за державним замовленням на першому курсі фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім.О. Гончара, за денною формою навчання. При цьому ОСОБА_1, згідно довідки про доходи (а.с. 58), не отримує стипендію в навчальному закладі.

Згідно поданих виписок, ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у терапевта з 2017 року, потребує проходження курсу лікування 2 рази на рік (а.с. 60), перебуває на диспансерному обліку у лікаря стоматолога, потребує постійного нагляду кожні три місця (а.с. 61).

Також суд першої інстанції врахував матеріальний стан платника аліментів, який має постійний дохід (а.с. 76), розмір якого дозволяє дійти висновку про можливість надання матеріальної допомоги своїй дочці, яка продовжує навчання. Даних про стан здоров'я платника аліментів, а так само наявність інших утриманців суду не подано. Подані відповідачем свідоцтво про його народження та копії квитанцій про сплату комунальних послуг, в силу ст.77 ЦПК України, не можуть бути розцінені судом, як належні докази, що містять інформацію про перебування батька відповідача на його утриманні.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених вище фактичних обставин справи, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на її утримання.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про можливість батька сплачувати аліменти у розмірі ? частини доходів висновків суду першої інстанції щодо визначеного розміру аліментів не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом статті ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені в зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова