АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/2370/18 Головуючий суддя І інстанції Носов Г. С.
Провадження № 22-ц/790/5220/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м. Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, третя особа Територіальне управління Державаної судової адміністрації України в Луганській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, третя особа Територіальне управління Державаної судової адміністрації України в Луганській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду, передано за територіальною підсудністю на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначену ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Балаклійського районного суду Харківської області.

В обґрунтування скарги зазначено, що судом при вирішенні питання про передачу справи на розгляд іншого суду було порушено норми процесуального права. Вказано, що вказана справа підсудна Балаклійському районному суду Харківської області в силу правил ч. 4 ст. 28 ЦПК України.

Відзиву на апеляційну скаргу станом на день винесення постанови суду надано не було.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 2 ст. 369 ЦПК України, з огляду на те, що позивачем подано апеляційну скаргу на ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду, оскарження якої передбачено п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Положенням п. 8 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 15.12.2017 передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, у даному випадку Апеляційний суд Харківської області.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України, третя особа Територіальне управління Державаної судової адміністрації України в Луганській області з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями суду, в якому просила суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 298 000.00 грн. 00 коп. та зобовязати слідчу суддю Сєвєродонецького міського суду Луганської області Кордюкову Жанну Іванівну надати офіційне вибачення у письмовій формі.

Свої вимоги мотивувала тим, що ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Кордюкової Ж.І. від 09.07.2018, задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 Обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, разом з цим встановлено заставу у розмірі 260 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 458 120,00 грн. позивач та адвокат ОСОБА_5 10.07.2018 внесли на вказаний в ухвалі суду рахунок грошові кошти у вигляді застави: позивач -298 000,00 грн., ОСОБА_5 - 160 120,00 грн. Але, як виявилося, зазначені кошти були зараховані на інший рахунок, який не призначений для зарахування коштів в якості застави, тому звільнення з-під варти ОСОБА_4 не відбулося. ОСОБА_3 вважає, що внаслідок недобросовісного виконання обовязків слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області Кордюкової Ж.І. Чаговцю Д.Ю. та позивачеві завдано моральної шкоди в розмірі 298.000.00 грн., яка полягає у нервовому стресі, переживаннях.

Передаючи справу на розгляд іншого суду, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що правила ч. 4 ст. 28 ЦПК України не діють у даному випадку, оскільки відшкодування шкоди, завданої позивачеві, відбувається на загальних підставах, що вимагає передачі справи на розгляд за зареєстрованим місцем перебування відповідача.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками.

За правилами ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Законодавцем визначено та закріплено вичерпний перелік випадків, у яких позивач наділений правом звернутися до суду з позовом за місцем свого проживання або перебування.

Одним із таких випадків є предявлення позову, повязаного з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, який передбачений ч. 4 ст. 28 ЦПК України.

Саме з даним приписом процесуального законодавства ОСОБА_3 повязує своє право на звернення до Балаклійського районного суду Харківської області.

У статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При постановленні оскаржуваної ухвали районним судом безпідставно послався на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі №6-501цс17 стосовно загальних підстав для відшкодування шкоди відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Так, пославшись на вказану правову позицію, суд фактично вирішив питання про правову обґрунтованість заявленого позову.

Правова оцінка про загальні підстави відшкодування шкоди на стадії відкриття провадження у справі та перевірки територіальної підсудності спору конкретному суду є передчасною, оскільки це питання вирішується вже після відкриття провадження у справі.

Крім того, диспозиція ч. 4 ст. 28 ЦПК України надає право позивачу обирати на свій розсуд територіальну підсудність розгляду справи, виходячи з того, що відповідач належить до спеціального складу, є судом, який відповідно до доводів позову заподіяв позивачу шкоду внаслідок незаконних дій та бездіяльності, і це право не обумовлено тим, що ця шкода може відшкодовуватися на загальних підставах.

Таким чином, правове обґрунтування позивачем підстав позову ч. 6 ст. 1176 ЦК України та зазначена вище правова позиція Верховного Суду України не виключає можливості застосування правил альтернативної підсудності згідно до ч. 4 ст. 28 ЦПК України.

З огляду на те, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із порушенням норм процесуального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали, доводи апеляційної скарги висновки суду спростовують, суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та направляє справу для продовження розгляду до Балаклійського районного суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 13 серпня 2018 року скасувати.

Справу за позовною заявою ОСОБА_3 направити для продовження розгляду до Балаклійського районного суду Харківської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 27 вересня 2018 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді І.В. Бурлака.

ОСОБА_2.