РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/3975/18

Провадження№2/751/1067/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

треті особи - Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України, Чернігівський міський відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області

представник третьої особи служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України, Чернігівський міський відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 виклад позиції позивача

ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стосовно ОСОБА_4, яка народилася 05.01.2010 року в м. Чернігові (а.с.3).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року проживали однією сім'єю з ОСОБА_6, а 05.01.2010 року у них народилася донька ОСОБА_4, але запис у книзі реєстрації народжень про батька зроблений зі слів матері. Через деякий час вона разом з донькою переїхала і стала проживати окремо. Не дивлячись на ці обставини ОСОБА_6 багато часу приділяв доньці: постійно її відвідував, намагався допомагати, дарував подарунки, приймав участь у батьківських зборах, зустрічав та проводжав дитину до школи. 29 грудня 2017 року ОСОБА_6 помер і не встиг за життя визнати батьківство. Зазначає, що встановлення факту батьківства дитини їй необхідно для призначення пенсії по втраті годувальника.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що за життя ОСОБА_6 визнавав себе батьком дитини, вони мали бажання зареєструвати шлюб, проте не встигли подати заяву до органу реєстрації актів цивільного стану, оскільки ОСОБА_6 помер.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новозаводської районної у м. Чернігові ради, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи - Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України у встановлений термін надали відзив на позов (а.с.33). Відповідно до його змісту зазначають, що позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні. Вказують, що факт встановлення батьківства не є безумовною підставою для призначення пенсії по втраті годувальника. Посилаються на ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника, одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Виходячи із позовної заяви не вбачається того, що дитина перебувала на повному утриманні померлого годувальника.

Представник третьої особи - Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Після перерви учасники справи у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про продовження розгляду справи без участі.

Відповідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України після перерви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

05.01.2010 року народилася ОСОБА_4, матірю якої є ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з частиною першою статті 135 СК України актовий запис від 19 січня 2010 року № 122 про народження ОСОБА_4 вчинено відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері згідно з частиною першою статті 135 СК України (а.с.12, 52).

Також із копії свідоцтва про народження вбачається, що 24 липня 1981 року народився ОСОБА_6. Його батьками зазначені: ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.64).

08 серпня 2000 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.63).

З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕЛ №315535 вбачається, що ОСОБА_6 помер 29.12.2017 року у віці 36 років (а.с.17).

Згідно відомостей Другої Чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа після померлого ОСОБА_6 не заводилась (а.с.46). Даний факт також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.47).

Згідно листа Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 28.07.2018 року вбачається, що за період з 2011 року відсутні будь-які актові записи про шлюб ОСОБА_6 (а.с.51).

Відповідно до пояснень позивача та відповідача, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 2009 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, у них народилась донька.

Згідно довідки №26 від 26.01.2018 року Чернігівської ОСОБА_8 ступенів №3 Чернігівської міської ради Чернігівської області вбачається, що батько дитини ОСОБА_6 мешкав окремо, але брав участь у вихованні малолітньої ОСОБА_4: цікавився навчальною діяльністю дитини, її поведінкою у школі, відвідував шкільні заходи, забирав з ГПД, сплачував за харчування (а.с.13).

Також факт того, що ОСОБА_6 за свого життя визнавав ОСОБА_4 своєю донькою підтверджується також наданими суду фотокартками (а.с.14-16).

Вищевстановлені обставини не заперечуються відповідачем.

Крім того, той факт, що ОСОБА_6 являвся біологічним батьком ОСОБА_4, підтвердила і свідок ОСОБА_9, яка є хрещеною матірю дитини. Вона зазначила, що ОСОБА_6 визнавав доньку, завжди приділяв увагу дитині: часто проводив з нею час, матеріально допомагав, піклувався про її розвиток.

Позивач зверталась до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства, однак ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.04.2018 року (а.с.11) заяву залишено без розгляду відповідно до ч.6 ст.294, ч.4 ст.315 ЦПК України.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до вимог ст. 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Частиною 3 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка, утримує та виховує дитину, а також самою дитиною.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (частини 1, 2 статті 128 СК України).

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову.

Отже, судом отримані достатні докази в сукупності з письмовими, зокрема сімейними фотографіями, які достовірно підтверджують факт батьківства ОСОБА_6 щодо доньки ОСОБА_4, в іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому позов підлягає задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Вимог про відшкодування з відповідача судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв'язку з чим, керуючись ст.13 ЦПК України, яка визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не стягує з відповідача судові витрати на її користь.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст..121, 126, 128, 130, 135 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, який помер 29 грудня 2017 року, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.10.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк