Справа 556/796/18
Номер провадження 2/556/323/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2018 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Закревського Л.В.

при секретарі Басик Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 представника позивачки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 про визнання права власності.

В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те що, ОСОБА_1 є власником спірного майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 оскільки вона викупила майнові права на спірне майно у його попередніх власників, за її замовленням виготовлено технічний паспорт, вона зверталася до сільської ради про присвоєння адреси спірному майну, у неї на руках знаходяться документи, що стосуються спірного майна, також даний факт можуть ствердити свідки.

Однак оформити своє право власності на спірне майно позивач не може, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно. Спірне майно було передане СВК «Урожай» в рахунок майнових паїв колишнім членам СВК «Урожай» ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7

На даний час двоє із колишніх членів - співвласників спірного майна померли, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тому відповідачами у даній справі визначені їх спадкоємці - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які спадщину прийняли. Так, після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_5. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 як спадкоємиця першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України за законом, яка проживала з ним на час смерті.

На даний час відповідачі не можуть зареєструвати своє право власності на спірне майно, оскільки згідно п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна.

Однак, на руках у відповідачів є лише оригінали майнових сертифікатів, відсутній акт приймання-передачі нерухомого майна. Крім того, із заявою про державну реєстрацію права власності може звернутися безпосередньо власник, а двоє з співвласників уже померли, і майно належить їх спадкоємцям.

У зв'язку з цим, а також у зв'язку з тим, що попередніми власниками спірного майна (КСП, СВК) не було належним чином оформлено право власності на спірне майно, позивачка позбавлена можливості довести перед третіми особами про своє право власності на спірне майно.

Тому позивачка змушена звернутись до суду і обрала спосіб захисту своїх майнових прав шляхом визнання права власності на спірне майно.

Позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився. Але представником позивачки до суду було надано заяву в якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, у судове засідання не з'явилися, однак суду надіслали заяви в яких вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, надавши їм належну оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що виробничий будинок будівля зерноскладу була передане СВК «Урожай» в рахунок майнових паїв колишнім членам СВК «Урожай», а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнові сертифікати) серія НОМЕР_1, серія НОМЕР_2, серія НОМЕР_3, копією виписки з протоколу засідання комісії по врегулюванню майнових питань СВК «Урожай» від 12.03.2008 року, копією накладної №22 від 26.03.2008 року.

Також судом встановлено, що двоє із колишніх членів - співвласників спірного майна померли, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, їх спадкоємцями є - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом № 283106.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 як спадкоємиця першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України за законом, яка проживала з ним на час смерті, що підтверджується довідкою сільської ради №527 від 21.05.2018 року.

Відповідачі не можуть зареєструвати право власності на спірне майно, оскільки згідно п.51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна.

Згідно рішення Красносільської сільської ради Володимирецького району №19 від 24 квітня про присвоєння поштової адреси зерноскладу в с.Красносілля, яким було присвоєно поштову адресу зерноскладу АДРЕСА_1

Також матеріалами справи встановлено, що за замовленням позивачки було виготовлено технічний паспорт на спірну будівлю зерноскладу.

Із довідки №937/01-16 від 23.05.2018 року яка видана Володимирецькою РДНК, вбачається, що після смерті ОСОБА_6 у Володимирецькій РДНК згідно даних із Спадкового реєстру спадкову справу не заведено.

Позивач вказує, що з часу передачі їй у власність зерноскладу і до цього часу вона фактично володіє, користується вказаним нерухомим майном. Будь-яких претензій з боку третіх осіб відносно придбаного нею вищевказаного нерухомого майна не заявлялось.

Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст.81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України»Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закну, можуть вчинатися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Зкону.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права і обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається інше особою.

Стаття 2 ЗУ» Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховним Судом України неодноразово висловлювалась правова позиція про те, що право власності на збудоване до набрання чинностіЗаконом України» Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв « язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права.

Суд вважає, що згідно ст. 328 ЦК України право власності на нежитловеі приміщення позивачка набула на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочину і маються підстави для визнання за нею цього права.

Оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтовними та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявними доказами підтверджено та визнано самими відповідачами, що позивачка фактично отримала право власності на придбане майно, та враховуючи те, що з боку СВК «Урожай» відповідно до діючого законодавства, не було виготовлено відповідні правовстановлюючі документи, тому позивачка позбавлена можливості належним чином у позасудовому порядку зареєструвати своє право на це майно, чим порушені її права та охоронювані законом інтереси, які підлягають захисту шляхом визнання права власності на придбане позивачкою майно.

Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка та її представник не ставлять.

Керуючись ст.ст.259, 263, 264 ЦПК України, ст.ст.220, 328, 334, 650, 655, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, (НОМЕР_4), яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2, право власності на виробничий будинок будівлю зерноскладу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5) розділ XIII Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Л.В.Закревський