Ухвала

07 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 569/18720/17

провадження № 61-43710ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом та з урахуванням збільшених позовних вимог просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2016 року по справі № 569/9569/14-ц, на її користь, на утримання їхнього сина - ОСОБА_4, з твердої грошової суми 800,00 грн до твердої грошової суми 3 000,00 грн, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; змінити спосіб стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року по справі № 1715/19311/12, на користь ОСОБА_3, на утримання їхнього сина - ОСОБА_4, у вигляді додаткових витрат на санаторно-курортне лікування дитини після фактичного їх понесення, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, на утримання їхнього сина - ОСОБА_4, додаткові витрати на утримання дитини в розмірі

10 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку по несплаті аліментів за період з 23 жовтня

2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7 868,35 грн та індексацію по аліментах в сумі 1 126 грн за період з грудня 2016 року по січень 2018 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня

2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам, задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2016 року у справі № 569/9569/14-ц, на користь ОСОБА_3, на утримання їхнього

сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з твердої грошової суми 800,00 грн до твердої грошової суми 1 860,00 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто додаткові витрати на утримання дитини, що стягуються з

ОСОБА_1 за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року у справі №1715/19311/12, на користь ОСОБА_3, на утримання їхнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 % від понесених позивачем, документально підтверджених, додаткових витрат на утримання та лікування сина - ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку по несплаті аліментів за період з 23 жовтня 2012 року по 30 листопада 2017 року в розмірі 7 868,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 індексацію по аліментам за період з грудня 2016 року по січень 2018 року в розмірі 1 126,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня

2018 року залишено без змін.

05 вересня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2018 року в частині збільшення розміру аліментів з твердої грошової суми 800,00 грн до твердої грошової суми 1 860,00 грн щомісячно, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина

ОСОБА_4, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та ухвалити в цій частині нове рішення, яким встановити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина

ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі 1 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття,посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 762,00 грн.

Предметом спору в даній справі є збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову,яка не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від

19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня

2018 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Рівненської області від 31 липня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, збільшення розміру стягнення додаткових витрат на утримання дитини, стягнення неустойки по несплаті аліментів та стягнення індексації по аліментам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило