Справа № 183/4975/16
№ 2/183/132/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому з урахуванням уточнень, просила суд встановити факт її проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_7 в період з 2010 року по день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати будинок, що розташований в АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності її та ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що з 2009 року вона почала проживати однією сім'єю зі ОСОБА_7 та вести з ним спільне господарство. Реєструвати шлюб вони не поспішали, проживали разом у її квартирі, що належить їй, та розташована в АДРЕСА_2, а також в будинку, що розташований в АДРЕСА_1, та належав ОСОБА_9 на праві власності. За час проживання однією сім'єю у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син ОСОБА_10.

В період їх спільного проживання вони за спільні кошти здійснили суттєві поліпшення у будинку, що розташований в АДРЕСА_1, внаслідок чого суттєво покращився його стан, у порівнянні з тим яким він був до їх спільного проживання. Так, позивач наполягала на тому, що в будинку за час їх спільного проживання були замінені міжкімнатні стіни та зроблене істотне перепланування приміщень, замінена підлога, замінена стеля, у кімнатах зроблена тепла підлога, у будинку зроблено ванну кімнату, встановлено сантехніку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер, спадкоємцями першої черги являються її син та відповідач по справі, однак ОСОБА_1 вважає, що спадковий будинок, в результаті істотних поліпшень, значно підвищився у своїй вартості, тому може, на підставі ст.62 СК України, може бути визнаний об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року відкрите провадження по справі.

Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року зобов'язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу баку О.В. надати належним чином завірену копію спадкової справи.

Ухвалою суду від 03 лютого 2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 87-88), на вирішення якої поставлені питання щодо можливості визначення переліку та об'єму фактично виконаних будівельних робіт з будівництва в домоволодінні за № 162 по вул..підлісній в м.Новомосковську Дніпропетровської області за період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, щодо можливості визначення різниці вартості домоволодіння з такими поліпшеннями та без них, а також щодо можливості визначення частки домоволодіння, яка становить половину вартості вказаних поліпшень.

У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справа розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України №2147-VIII.

За результатами підготовчого провадження ухвалою суду 14 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала, надала детальні пояснення про те, які поліпшення в період з 2009 року по день смерті спадкодавця нею разом зі ОСОБА_8 були здійснені в будинку № АДРЕСА_1 Дніпропетровської області. Позивач наполягає, що придбаний ОСОБА_7 будинок значно підвищився у своїй вартості за рахунок їх спільних коштів, вони в ньому проживали разом, вели спільне господарство, в ньому були створені всі умови для проживання, в тому числі малолітньої дитини.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, надала пояснення про те, що її батько за власні кошти придбав цей будинок, самостійно за власні кошти здійснив його переобладнання. Після народження сина з ОСОБА_1 батько весь час наполягав на тому, що все спадкове майно повинно належати їм двом. При цьому відповідач звернула увагу суду на ту обставину, що з ОСОБА_1 її батько не проживав однією сім'єю, як чоловік та дружина, не вів спільне господарство, у нього завжди був свій бюджет, яким він самостійно розпоряджався, а всі покращення в будинку були здійснені лише за його рахунок.

Третя особа по справі - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 82).

Зі сторони позивача в якості свідків була допитана ОСОБА_11, яка являється квартальною на мікрорайоні, де розташований будинок по АДРЕСА_1. Їй відомо, що будинок придбав ОСОБА_8, на якого іноді надходили скарги від сусідів, оскільки той іноді зловживав спиртними напоями зі своїми товаришами. Свідку відомо, що після появи ОСОБА_1 в будинку проводилися ремонті роботи, новонароджену дитину іноді доглядала матір ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надав показання про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2010 року по день смерті ОСОБА_8, разом вони здійснили переобладнання будинку, провели в ньому значні ремонті роботи.

Свідок ОСОБА_13 надала суду показання про те, що допомагала ОСОБА_1 доглядати новонароджену дитину, свідок надала показання про те. Що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю в будинку № АДРЕСА_1, вели спільне господарство, разом переобладнали будинок, в якому мали намір спільно проживати.

Допитаний в судовому засіданні зі сторони відповідача свідок ОСОБА_14 надав суду показання про те, що в період з 2005 року по 2008 рік в будинку № АДРЕСА_1, ним разом з найманими працівниками, за рахунок коштів ОСОБА_8 здійснювалися основні ремонті роботи в переобладнання будинку. Про стосунки між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 він дізнався приблизно в 2010 році, вона періодично була в цьому будинку.

Свідок зі сторони відповідача ОСОБА_15 надав суду показання про те, що з 2008 року по 2012 рік виконував ремонтні роботи в будинку ОСОБА_8, з ним розраховувався ОСОБА_8, а ОСОБА_1 бачив приблизно в 2011 році у цьому будинку.

Свідок зі сторони відповідача - хрещениця померлого ОСОБА_16 надала суду показання про те, що одного разу бачила ОСОБА_1 в будинку № АДРЕСА_1.

Судом встановлені фактичні обставини справи, а саме.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про його смерть (а.с. 7).

ОСОБА_8 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_10, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 8), ОСОБА_2 являється дочкою ОСОБА_8, та була народжена у шлюбі зі ОСОБА_17 (а.с. 32, 33).

Після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 01/2016, у відповідності до якої з заявою про прийняття спадщини 02.02.2016 року звернулася ОСОБА_18 (а.с. 43) та 22.06.2016 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 (а.с. 12). 24.06.2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відкладення вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки має намір звернутися до суду з заявою про визнання права власності на ? частину у праві спільної сумісної власності. 24.06.2016 року ОСОБА_19, матір померлого, подала приватному нотаріусу заяву, якою відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_18 (а.с. 60).

Матеріали спадкової справи містять довідку про те, що на момент смерті ОСОБА_8 у будинку № АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав один (а.с. 46).

Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради» надало суду інформацію про те, що станом на 29.12.2012 року будинок, розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого 12.02.2001 року Новомосковською державною нотаріальною конторою. Також БТІ надало суду порівняльну технічну характеристику будинку з будівлями та спорудами згідно з інвентаризаціями станом на 31.11.2000 року та станом на 27.02.2017 року (а.с. 91).

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до «; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

В даному випадку житловий будинок за № АДРЕСА_1 Дніпропетровської області є особистою власністю ОСОБА_8. Оскільки набуте ним в період, коли він не перебував у шлюбі з будь-якою особою, на підставі договору дарування.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об'єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об'єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил, збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об'єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта.

Визначаючи правовий режим спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

По справі була призначена судово-будівельна експертиза, при проведенні якої судовий експерт звернув увагу на те, що в доданій характеристиці на домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно з порівнянням з даними матеріалами останній інвентаризацій не вказані роки знесення, перелік перебудов та будівництва нових будівель, використаний будівельний матеріал при їх будівництві та їх обсяг. В наданому переліку виконаний будівельних робіт по житловому будинку, які проводилися в період з 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року не вказані обсяги будівельно-монтажних, столярних, сантехнічних, електро-монтажних та оздоблювальних робіт, також не зазначені будівельні матеріали, які використовувалися при даних видах роботи, подані позивачем чеки та накладні щодо купівлі-продажу матеріалів лише підтверджують їх фактичне придбання, а не використання . Крім того в наданих матеріалах експерту тне надана документація, яким способом виконувалися будівельні роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Показанні свідків зі сторони позивача не є належними доказами, що підтверджують обставину, яка підлягає доказуванню для застосування вимог ст. 62 СК України, а саме такі докази не встановлюють розмір грошових затрат подружжя чи одного з них на поліпшення об'єкту, як і не встановлюють вартість ремонтних робіт, які істотно збільшують вартість майна, як об'єкта.

Крім того, відповідно до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Головним критерієм поділу майна як об'єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Так, суду не надано належних та допустимих доказів якою була вартість майна до його поліпшення та добудови, подані позивачем докази не дають суду підстав дійти висновку про те, що будинок істотно збільшився у своїй вартості саме внаслідок проведення переобладнання та ремонтних робіт, суд позбавлений можливості встановити розмір трудових і грошових затрат кожного зі сторін, а тому суд приходить до висновку, що майно, яке належало ОСОБА_8, не може бути об'єктом сіпльної сумісної власності. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному статтею 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом.

Крім того, при вирішенні питання щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_1, в період з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, слід звернути увагу на наступне.

Згідно із статтею 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України, на яку позивач посилається, в тому числі, як на підставу свого позову, слід виходити з того, що зазначена норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. В даній спірній ситуації майно придбане спадкодавцем не в період спільного проживання з ОСОБА_1 Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Таких доказів, які вказують на наявність ознак, притаманних подружжю, суду не надано, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст. 60 СК України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 76-82, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу Бака О.В, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.