Справа № 235/1259/18
Провадження № 4-с/185/48/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3, в якій просить скасувати постанови державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 14.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 39064881.

В обґрунтування скарги зазначив, що згідно виконавчого листа № 2-3074 від 29.01.2008 року, виданого Київським районним судом м. Донецька з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 березня 2018 року він отримав дві постанови державного виконавця від 14.02.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні № 39064881 до погашення заборгованості за сплати аліментів у повному обсязі. Вважає, що заборгованість по аліментах утворилася не з його вини, тому постанови державного виконавця є незаконними, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаною скаргою.

У судове засідання представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 не з'явився, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити.

Державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, а також заперечення на скаргу, відповідно до змісту яких просила суд відмовити в задоволенні скарги за безпідставністю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, не повідомила суд про причини не явки.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавче провадження № 39064881 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3074 від 29.01.2008 року, виданого Київським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно.

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 01.03.2018 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1по виплаті аліментів становить 68 707,90 грн.

Будь-яких доказів про відсутність заборгованості по аліментах скаржником не надано.

Постановами державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 від 14.02.2018 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно з п.2 ст.6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Цивільний процесуальний кодекс України не регулює порядок розгляду судом питання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Так само не передбачено вирішення такого питання судом і Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

Крім цього, Верховний Суду України, узагальнюючи судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (узагальнення від 01.02.2013), та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 01.07.2015), зазначили, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця. У разі врегулювання боргових зобов'язань державний виконавець виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, у якій вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду з України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Твердження скаржника про те, що тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами до нього не може бути застосовано, оскільки встановлення такого обмеження позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, суд до уваги не приймає, оскільки не підтверджено будь-якими належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.М. Бондаренко