Справа № 214/5983/18
2/214/2822/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Улятовській М.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №45 в будинку №6 по б-ру Вечірньому в м. Кривому Розі.

В обґрунтування предявлених вимог зазначає наступне. Вона є власником квартири, розташованої за адресою: б-р. Вечірній 6/45, м. Кривий Ріг, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 16 жовтня 1999 року. ОСОБА_3 є її сином та значиться зареєстрованим в зазначеній квартирі, однак не мешкає в ній понад 8 років. Будь-які особисті речі відповідача в житловому приміщенні відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за особистим звернення особи із заявою або за рішенням суду. Оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації, написавши відповідну заяву, то така можливість є лише за рішенням суду про позбавлення його права користування житловим приміщенням, що передбачено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», де в ст.7 серед вказаних підстав для зняття з реєстрації місця проживання особи зокрема зазначається судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. При цьому пояснила, що відповідач є її рідним сином, проживав з нею в квартирі до 18 років. З 2010 року в квартирі він не проживає. З квартири сина не виганяла та повернутися до квартири останньому не перешкоджала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: акт (а.с.6), договір купівлі-продажу (а.с.7), довідка (а.с.9).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: акт (а.с.6), договір купівлі-продажу (а.с.7), довідку (а.с.9), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири №45 в будинку №6 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі у приватній власності позивачки, перебування відповідача на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі, та його відсутність в ній понад 1 рік.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ОСОБА_1 є власником квартири №45 в будинку №6 на б-рі Вечірньому в м. Кривому Розі, що вбачається з договору купівлі-продажу (а.с.7).

В зазначеній квартирі значиться зареєстрованим ОСОБА_3, який доводиться ОСОБА_1 рідним сином, що вбачається з пояснень позивачки.

Відповідач у спірній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, що встановлено поясненнями позивачки, актом (а.с.6).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, який доводиться позивачці сином, відсутній в належній позивачці квартирі понад один рік без поважних причин, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив,що є підставою для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, б-р. Вечірній 6/45.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №45 в будинку №6 по бульвару Вечірньому у м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого за адресою: б-р. Вечірній 6/45, м. Кривий Ріг) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: б-р. Вечірній 6/45, м. Кривий Ріг)судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий суддя В.М. Прасолов