ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 646/85/15

Провадження № 22-ц/818/1193/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідачі: Прокуратура Харківської області, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2018 року, ухвалене суддею Мальцевим С.О.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, згодом її уточнили (а. с. 51), в якій просили стягнути за рахунок державного бюджету (Державне Казначейство України) суму моральної шкоди 120000 грн, пропорційно кожному позивачу 30000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що на досудовому розслідуванні у прокуратурі Харківської області знаходиться кримінальне провадження №0000538 від 21.07.2015 р., яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвал слідчих суддів від 15.07.2015 р. та від 24.05.2017 р. При цьому зазначили, що у даному кримінальному провадженні постанови про закриття останнього були скасовані ухвалами слідчих суддів сім разів, а саме: 30.12.2015 р., 08.04.2016 р., 13.06.2016 р., 22.07.2016 р., 22.12.2016 р., 21.02.2017 р., 25.04.2017.

Вважають, що діями та бездіяльністю прокуратури Харківської області, що полягає в умисному невиконанні ухвал слідчих суддів, необґрунтованій відмові в наданні належної правової оцінки очевидним доказам, семикратному закритті кримінального провадження, без достатніх для цього підстав, умисному затягуванні досудового розслідування, ігнорування положень КПК України щодо розумності строків та іншими протиправними діями ним причинена значна моральна шкода.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати вказане рішення суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції іншому судді для розгляду по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважають, що матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про протиправні дії правоохоронців внаслідок неналежного виконання ними покладених на них трудових та службових обов'язків.

Суд першої інстанції неправильно дослідив надані до позову докази та надав неправильну їм оцінку, крім того безпідставно відхилив докази позивачів і не врахував, що касаційна скарга яка знаходиться на розгляді у ВСУ зупинена.

Звертає увагу, що за час проведення досудового розслідування позивач була змушена змінити свій звичний уклад життя, постійно звертатись із заявами та скаргами до представників влади та правоохоронних органів, постійно перебувати у стресі.

Протиправна поведінка відповідачів спричинила тяжкі душевні стражданнята фізичний біль, необхідність в прийомі заспокійливих засобів, через постійний стрес позивач майже втратила зір, на одне око на 100%.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що за ініціативою позивачів прокуратурою Харківської області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000538 від 21.07.2015 р., яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвал слідчих суддів від 15.07.2015 р. та від 24.05.2017.

У даному кримінальному провадженні постанови про закриття останнього скасовувалися ухвалами слідчих суддів, а саме: 30.12.2015 р., 08.04.2016 р., 13.06.2016 р., 22.07.2016 р., 22.12.2016 р., 21.02.2017 р., 25.04.2017 р. (а.с. 5-17, 59 - 79).

Відповідно копії позовної заяви та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.02.2017, що міститься в матеріалах справи (а.с. 88-101) позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зверталися до Червонозаводського районного суду м. Харкова до відповідачів з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, в тому числі вони також посилалися на вказані скасування постанов про закриття ухвалами слідчих суддів, а саме на 30.12.2015 р., 08.04.2016 р., 13.06.2016 р., 22.07.2016 р., 22.12.2016, який було залишено без задоволення, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27.03.2017 р. залишено без змін (а.с. 181).

Відповідно до частини другої статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах, які передбачені статтями 1167 і 1173 ЦК України.

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною другою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Зазначена норма права не суперечить статті 1167 ЦК України і не звільняє позивача від обов'язку доказування неправомірності дій посадових осіб Прокуратури Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, як підставу для відшкодування моральної шкоди.

Оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1176, 1167, 1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року є обов'язком позивача.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачі обґрунтовували бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачами свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивачів.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів. Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки всі надані ухвали слідчих суддів стосуються саме закриття провадження за умов відсутності мотивувальної частини та невиконання вимог ухвали апеляційного суду, тобто неповнота встановлення фактичних обставин справи.

Таким чином, правові підстави для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки підстав для скасування рішення суду не має.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 червня 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року