Справа № 442/4092/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І.
Провадження № 22-ц/783/1976/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.,

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи Комунального підприємства «Житлово-експлуаційне об»єднання» Дрогобицької міської ради,-

встановила:

В червні 2016 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи КП «Житлово-експлуаційне об»єднання» Дрогобицької міської ради.

Скаргу обґрунтовував тим, що Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області 18.04.2016 року видав виконавчий лист № 442/6256/14-ц про зобовязання КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради демонтувати металеву браму з проїзного проходу будинку № 23 вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі, тим самим усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням квартирою № 6 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі.

Вважає, що рішення суду виконано не в повному обсязі, а саме демонтовано металеву браму з наскрізного проходу будинку № 23 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі, в той же час складові частини такої залишились. Оскільки брама є МАФом, відтак єдиноцільною одиницею, яка не може існувати без своїх складових частин (елементів), тому державний виконавець не вправі був закривати виконавче провадження. Зазначає, що звертався до державного виконавця з вимогою про неповне виконання рішення суду, однак таке звернення виявилось безрезультатним.

Заявник вважає, що 25.05.2016 року, за неповного виконання рішення суду, державний виконавець ДВС Дрогобицького МРУЮ передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження.

Просив задовольнити вимоги його скарги, визнавши дії державного виконавця неправомірними.

Оскаржуваною ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення 25 травня 2016 року постанови серія ВП № 50907302 про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 442/6526/14-ц, виданого 18 квітня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області та скасовано цю постанову.

Ухвалу суду оскаржив Дрогобицький МРВ ДВС.

Вважає, що оскаржувана ухвала суперечить нормам матеріального та процесуального права, суд послався на неіснуючі норми законодавства, а докази у справі не були належним чином досліджені.

Звертає увагу, що боржник КП «ЖЕО» не відмовлявся від виконання рішення суду та самостійно, в добровільний термін, наданий державним виконавцем, демонтував металеву браму з наскрізного проходу будинку № 23 вул. Майдан Ринок у м. Дрогобич.

20.05.2016 року державний виконавець разом з представником боржника здійснив виїзд для перевірки виконання боржником рішення суду де встановлено, що металева брама відсутня, про що складено ОСОБА_1 та здійснено фотофіксацію виконання рішення.

Таким чином стягувачу ОСОБА_4 усунено перешкоди у користуванні жилим приміщенням, тому 25.05.2016 року, відповідно до п. 8 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

На думку апелянта, суд не звернув увагу на те, що при демонтуванні металевих завіс могла б порушитись цілісність фасаду відповідного будинку, крім цього такі завіси ніяких перешкод для проходу у приміщення не становлять.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити.

Учасники справи заявник ОСОБА_2, представник Дрогобицького МРВ ДВС, а також представник КП «Житлово-експлуаційне об»єднання» Дрогобицької міської ради будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 189), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні враховуючи таке.

Задовольняючи скаргу на дії державного виконавця місцевий суд виходив з того, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції чинній станом на час винесення постанови)», оскільки рішення суду згідно з виконавчим документом було виконано не в повному обсязі, демонтовано лише браму без її складових елементів.

Перевіривши матеріали справи та докази досліджені судом, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду враховуючи таке.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли в момент дії ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, саме такий застосовується при розгляді даної справи.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

У статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні Дрогобицького МРВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебував виконавчий лист № 442/6256/14-ц, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 18.04.2016 року, про зобовязання КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради демонтувати металеву браму з наскрізного проходу будинку №23 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобич, тим самим усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні жилим приміщенням кв. 6 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі (а.с. 155).

Заява про примусове виконання подана 20.04.2016 року.

21.04.2016 року державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 50907302 (а.с. 156).

Боржнику надано можливість в добровільному порядку виконати рішення до 27.04.2016 року.

З ОСОБА_1 державного виконавця відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області ОСОБА_5 від 20.05.2016 року вбачається, що при виході на вул. Майдан Ринок, 23, в м. Дрогобичі Львівської області, металева брама з наскрізного проходу відсутня. При встановленні даного факту застосовано фотофікскцію (а.с. 157).

25.05.2016 року старший державний виконавць відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області ОСОБА_5 винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №50907302 з виконання виконавчого листа № 442/6526/14-ц, виданого 18.04.2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з добровільним виконанням рішення суду (а.с. 158).

Копію постанови направлено сторонам.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

ОСОБА_2, як представник стягувач у виконавчому провадженні, вважаючи дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними, а постанову від 25.05.2016 року незаконною, звернувся із відповідною скаргою в суд.

Звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця, представник стягувача ОСОБА_2 зазначав, що оскаржувана ним постанова винесена передчасно, без повного виконання рішення суду, металева брама з наскрізного проходу будинку № 23 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі дійсно демонтована, однак складові частини такої залишились. Оскільки брама є МАФом, відтак єдиноцільною одиницею, яка не може існувати без своїх складових частин (елементів), тому державний виконавець не вправі був закривати виконавче провадження без демонтажу металевих завіс.

Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначені ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 цієї статті після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець перевірив виконання рішення суду лише 20.05.2016 року, тоді як боржнику надано можливість в добровільному порядку виконати рішення до 27.04.2016 року, що фактично свідчить про допущені порушення державним виконавцем в цій частині.

Крім цього, згідно із ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм зокрема належать: огорожі, ворота, ґрати, павільйони, навіси, вуличні меблі (лавки, лави, столи). Брама (ворота) належить до МАФів, а тому її призначенням є декоративне, допоміжне чи інше покращення естетичного вигляду громадських місць і міських обєктів, організації простору та доповнення композиції будинків, будівель, їх комплексів.

Брама (ворота) це механізм, який складається з одної, але частіше двох стулок (ворітниць, розм. ворітень), підвішених на шарнірах (що називаються петлями або завісами) до стовпів (відомих як вереї, ворітниці, глухі ворітниці або ушули) або до мурованих стін.

Так, згідно заяви № 1 встановлено, що 24.05.2016 року (до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження) ОСОБА_2 звертався із заявою до відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ про неповне виконання рішення суду, а саме про наявність залишків брами в наскрізному проході будинку № 23 на вул. Майдан Ринок в м. Дрогобичі, які також наявні на оглянутих фотознімках та містяться в матеріалах виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець повторно не перевірив стан виконання рішення, і у випадку наявності для цього підстав, у звязку з невиконанням рішення суду без поважних причин, не наклав на боржника штраф відповідно до статті 89 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції чинній станом на час винесення постанови)», оскільки рішення суду згідно з виконавчим документом виконано не в повному обсязі, демонтовано було лише браму без її складових елементів, що підтверджується фотокопіями та фактично не заперечується державним виконавцем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду про підставність скарги представника стягувача ОСОБА_2, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області залишити без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

ОСОБА_6