ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/4817/115/18 Доповідач - Сташків Б.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представника АТ КБ "Приват Банк"- Рокетської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у режимі відеоконференції цивільну справу № 607/15027/17 за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року, ухвалене суддею Черніцькою І.М., повний текст рішення складено 13 липня 2018 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2018 року представник ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту .

В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначив , що 15 липня 2011 року ОСОБА_3 отримала кредит на суму 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ "Приват Банк" свої зобов'язання за кредитним договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. Відповідач ОСОБА_3 порушила умови договору, суму кредиту в повному обсязі не повернула, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2017 року утворилася заборгованість у розмір 27373,35 грн., з яких: 732.07 грн.- заборгованість за кредитом; 21661,60грн. заборгованість за процентами; 3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи -500грн. та 1279,68 грн. У зв'язку із наведеним просив стягнути із боржника заборгованість за кредитом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено .

В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк". Зокрема, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права , зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином досліджено матеріали справи. Вказує, що помилковим є доводи суду про порушення позивачем строку позовної давності, оскільки відповідач здійснювала періодичні платежі, що є перериванням перебігу строку позовної давності. Зазначає, що суд першої інстанції допустив однобічність та неповноту судового розгляду, у зв'язку із чим неправильно вирішив дану справу.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, однак про розгляд справи повідомлялася належним чином.

Представник АТ КБ "Приват Банк" Рокетська С.В. у судовому засіданні підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на мотиви викладені в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено що між відповідачем ОСОБА_3 та ПАТ КБ "Приват Банк" підписано документи про надання банківських послуг, досягнено домовленості сторін спору щодо розміру процентів, кредитного ліміту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування штрафних санкції, збільшення позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з витягом із Статуту ПАТ КБ ПриватБанк затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.04.2017 року та погодженого НБУ від 19.04.2017 року вбачається, що відбулась зміна типу та найменування ЗАТ на ПАТ, яке є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2016 року, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 13 серпня 2016 року встановлено, що відповідач зареєструвала шлюб та змінила прізвище на «Лобода».

Встановлено, що 15липня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір кредиту б/н, шляхом написання відповідачем заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до умов договору відповідачу були надані у кредит грошові кошти в сумі 300 грн.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, наданої банком вбачається, що 23 серпня 2011 року банком було збільшено кредитний ліміт до 400 грн., із строком дії картки до квітня 2015 року.

З розрахунку заборгованості по кредиту вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 за договором кредиту, станом на 31 жовтня 2017 року складає 27373,35 грн. з яких: 732.07 грн.- заборгованість за кредитом; 21661,60грн. заборгованість за процентами; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи -500грн. та 1279,68 грн.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2011 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписавши заяву-анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", ОСОБА_3 погодилася на те, що ця заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, а також тарифами, складає договір про надання банківських послуг.

В день укладення кредитного договору ОСОБА_3 отримала кредитну карточку НОМЕР_3 з терміном дії до 04.2015 року.

Згідно з умовами договору, базова ставка процентів у місяць складає 1,7%, що складає 20,40% річних (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році), із можливістю зміни процентної ставки за кредитом. Розмір щомісячних платежів складає 7% від суми заборгованості. Комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) становить 15 грн.(5 грн. повертається на бонусний рахунок). У випадку порушення строків платежів передбачено нарахування пені та штрафів.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки по кредитній картці/рахунку № НОМЕР_3, поданого позивачем розрахунку заборгованості,відповідач ОСОБА_3 з 17.07.2011 року користувалася кредитними коштами та здійснювала їх повернення, а також сплачувала проценти за користування кредитним коштами.

Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом та процентами нею був внесений 30.03.2015 року, в подальшому відповідач не використовувала кредитних коштів та не здійснювала погашення кредиту і процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, відповідачка зобов"язана повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Банком не надано доказів на підтвердження існування домовленості між сторонами про Умови та Правила надання банківських послуг в тому числі щодо розміру нарахованих процентів, порядок їх зміни чи збільшення.

Так п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк вправі вносити зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків, а також залишає за собою право в односторонньому порядку змінювати відсоткову ставку. Таку згоду сторони зафіксували в кредитному договорі, між ними узгоджені усі істотні умови. Кредитний договір підписаний сторонами, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, не скористалася правом на відкликання згоди на укладання договору та в подальшому виконувала його умови, сплачувала кредитні кошти, тобто визнавала (а.с.7-32).

За таких обстави, колегія суддів вважає , що порушення права ОСОБА_3за цим положенням договору не відбулося.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловлених за результатами перегляуд справи №164/3576/15-ц від 06 лютого 2018 року.

За умовами договору (п.2.1.1.2.3) Банк має право збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2011 року по картковому рахунку відповідача кредитний ліміт збільшено з 300 грн. до 400 грн. , в подальшому підвищення кредитного ліміту з наданих позивачем розрахунків та виписок не вбачається. Особисто ПАТ КБ "Приват Банк" в позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та в поданих розрахунках заборгованості за предметом договору зазначав, що кредитний ліміт було змінено на 400 грн. тільки 23 серпня 2014 року (а.с.5-7,98-105).

Таким чином, колегія суддів вважає, що сума заборгованості по кредиту, яка підлягає поверненню, складає 400 грн., виходячи із встановленого банком кредитного ліміту, а не 732,07 грн, як зазначає банк.

Колегія суддів погоджується з нарахованими процентами позивача за користування кредитом відповідачем до 31.01.2013 року у розмірі 114 грн.66 коп., оскільки нарахування процентів за користування кредитом здійснювалися з суми, що не перевищувала кредитний ліміт та тарифів, відповідно до умов та правил, які надавалися ПАТ КБ "Приват Банк".

Сума заборгованості по процентах, що нараховані банком, починаючи з 01.02.2013 року , на думку суду є необґрунтованими, завищеними та такими що не відповідають відсотковій ставці відповідно до умов договору №б/н від15 липня 2011 року та кредитному ліміту, який встановлений у розмірі 400 грн, що також зазначено у банківській виписці по кредиту відповідача (а.с.98) .

Відповідачем власний розрахунок на спростування доводів позивача не подавався.

Таким чином, судом апеляційної інстанції проведено власний розрахунок суми процентів, виходячи із відсоткової ставки 20,40% з 01.02.2013 року; 34,80% з 01.09.2014 року; 43,20 %, з 01.04.2015 року, за такою формулою:

сума заборгованості за кредитом 400 грн. х відсоткову ставку /100 = сума річних процентів; сума річних процентів : 360 днів у році згідно з Умовами надання банківських послуг = сума процентів за один день; сума процентів за один день х кількість днів у відповідному місяці = сума процентів за відповідний місяць.

Так, за лютий 2013 року згідно зазначеної формули обрахунку сума процентів за місяць складає 6,16 грн..;за березень 2013 року-6,82 грн.; за квітень 2013 року-6,6грн.; за травень 2013 року-6,82 грн.; за червень 2013 року-6.6 грн.; за липень 2013 року- 6.82 грн.; за серпень 2013 року-6,82 грн.;за вересень 2013 року - 6,6грн.; за жовтень 2013 року -6,82 грн.;за листопад 2013 року -6,6 грн.; за грудень 2013 року - 6,82 грн.; за січень 2014 року- 6,82 грн.; за лютий 2014 року- 6,38 грн.; за березень 2014 року-6,82 грн.; за квітень 2014 року-6,6грн.; за травень 2014 року-6,82 грн.; за червень 2014 року-6.6 грн.; за липень 2014 року- 6.82 грн.; за серпень 2014 року-6,82 грн.; за вересень 2014 року - 11,4 грн.; за жовтень 2014 року - 11.78 грн.; за листопад 2014 року -11,4 грн.; за грудень 2014 року - 11,78 грн.; за січень 2015 року - 11,78 грн.; за лютий 2015 року- 10,64 грн.; за березень 2015 року - 11, 78 .; за квітень 2015 року- 14.4 грн.; за травень 2015 року -14,88 грн.; за червень 2015 року- 14,4 грн.; за липень 2015 року-14,88 грн.; за серпень 2015 року-14,88 грн.; за вересень 2015 року- 14,4 грн.; за жовтень 2015 року-14,88 грн.;за листопад 2015 року - 14,4 грн.; за грудень 2015 року-14,88 грн.; за січень 2016 року -14,88 грн.; за лютий 2016 року -13,92 грн.; за березень 2016 року - 14,88 грн.;за квітень 2016 року- 14.4 грн.; за травень 2016 року -14,88 грн.; за червень 2016 року- 14,4 грн.; за липень 2016 року-14,88 грн.; за серпень 2016 року-14,88 грн.; за вересень 2016 року- 14,4 грн.; за жовтень 2016 року-14,88 грн.;за листопад 2016 року - 14,4 грн.; за грудень 2016 року-14,88 грн.; за січень 2017 року -14,88 грн.; за лютий 2017 року - 13,44 грн.;за березень 2017 року - 14,88 грн.;за квітень 2017 року - 14.4 грн.; за травень 2017 року -14,88 грн.; за червень 2017 року- 14,4 грн.; за липень 2017 року-14,88 грн.; за серпень 2017 року-14,88 грн.

Отже, заборгованість ОСОБА_3 по процентах станом на 31.10.2017 року складає 761,58 грн. (114,66 грн., які зазначені позивачем в розрахунку станом на 31.01.2013 року + обраховані колегією суддів проценти за вказаною формулою після 31.01.2013 року), а не 21661,60 грн., як зазначено позивачем.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у сумі 3200 грн., а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина та 1279,68 грн. - процентна складова, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, викладених у Довідці про умови кредитування, а також п.1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитним договором, нарахування пені відбувається за кожен день прострочення.

В той же час, відповідно до п.1.1.5.20 Умов кредитного договору за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов'язанні, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний заплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії.

Враховуючи зазначені норми закону, а також ту обставину, що умовами договору штраф і пеня передбачені за одне і те ж порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, а тому їх одночасне застосування є неможливим в силу ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим за результатами перегляду справи № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, №6-1374цс17 від 11.10.2017 року.

Окрім цього, зазначаючи у позові вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у сумі 3200 грн., позивачем не роз'яснено які суми із загальної 3200 грн. є пенею, а які - комісією, за які послуги нарахована ця комісія та чому вона включена до пені.

З врахуванням наведеного, у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені та комісії слід відмовити, стягнувши неустойку у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу колегія суддів враховує, що згідно п.1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов"язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов"язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів, а тому розмір штрафу складає 558,79грн. ( 500 грн. + 58,79 грн (5% від суми боргу 1161,58 грн., з яких 400 грн. - заборгованість по кредиту та 761,58 грн. - заборгованість по процентах).

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором б/н від 15.07.2011 року у загальному розмірі 1720,37 грн, з яких :

400 грн. - заборгованість за кредитом;

761,58 грн - проценти за користування кредитними коштами;

558,79 грн. - штраф.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав.

Колегія суддів вважає, що банком не пропущено строки позовної давності за захистом порушеного права, виходячи з наступного.

. За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України)

До такого висновку дійшов Верховний Суд України у правовій позиції у справі №6-61цс14.

Відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12 квітня 2012 року №578/5 банківська виписка має статус первинного документу та містить відомості про рух грошових коштів, зокрема по кредитним коштам відповідача . З наданого банком розрахунку та виписки по кредиту відповідача відповідач здійснила останній платіж за кредит 30 березня 2015 року у розмірі 498 грн.(а.с.103), а банк звернувся до суду із позовом в листопаді 2017 року. тобто в межах строку позовної давності. Відповідачем не надано доказів, які б спростували те, що нею не проводилася періодична оплата по кредиту до 30 березня 2015 року, а останній платіж, як вона зазначила в суді першої інстанції був внесений 07 вересня 2013 року.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно частини першої цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з пропорційності задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 372 грн. 96 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк " Приват Банк"- задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована АДРЕСА_1,ІПН НОМЕР_1, на користь акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк", юридична адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д, МФО 305299, рахунок №311, 1720 грн 37 коп. заборгованості за кредитним договором №б/н від 15 липня 2011 року та 372 грн.96 коп. судових витрат.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

День складання повного тексту постанови - 21 листопада 2018 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Дикун С.І.

Судді: Храпак Н.М.