РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 236/2914/18

01 жовтня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Ткачова О.М.

при секретарі Грицай Н.І.

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Леваневського, буд. 34.

Позивач ОСОБА_1, будучі належним чином повідомленим про час та місце судового засідання в судове засідання не з*явився, але подав до суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутністю та на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, і судом було прийняте рішення справу розглядати за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2, будучі належним чином повідомленим про час та місце судового засідання в судове засідання не з*явився, але подав до суду заяву в якій позов визнав та просить розглянути справу за його відсутністю, і судом було прийняте рішення справу розглядати за його відсутністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачем ОСОБА_2 було визнано позовні вимоги, тому суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При досліджені письмових доказів по справі судом встановлено .

Позивач ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.03.1972 року Краснолиманською державною нотаріальною конторою за реєстром № 478 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Леваневського, буд. 34, де разом з ним як мешкаючі в цьому житловому будинку зереєстровані його дружина ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2, останній з 2008 року в цьому будинку не мешкає, не бере участі в утриманні та обслуговуванні цього житла(а.с.6-9).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ч. 3 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України - договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку.

Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити житлове приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч. 2 п. 15 постанови Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідач протягом десяти років був постійно відсутнім в житловому будинку №и 34 по вул. Леваневського в м. Лиман Донецької області, перестав бути членом сім*ї позивача, його реєстрація за місцем проживання позивача спонукає того нести додаткові витрати, то право позивача на володіння та користування цим майном в межах його особистих прав, підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 98,150,156,162,168-169 ЖК України, ст. 263-265, 280-282

ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком, розташованим за адресою: Донецька область, м. Лиман, вул. Леваневського, буд. 34.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд.

Суддя-