Справа № 505/2155/17
Провадження № 2/493/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді Тітової Т.П.

при секретарі Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

19.08.2017 року позивач звернулася до Котовського міськрайсуду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», Публічного акціонерного товариства «Дердавний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» про визнання недійсним договору іпотеки.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2017 р. справа передана судді Нікітішину В.П.

Ухвалою судді від 21.08.2017 р. задоволено самовідвід, заявлений головуючим у справі суддею Нікітішиним В.П.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2017 року дана цивільна справа була передана на розгляд до Балтського районного суду Одеської області у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду вказаної цивільної справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2017 р. справа передана судді Бодашко Л.І.

Ухвалою судді Бодашко Л.І. від 08.11.2017 р. позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Ухвалою судді Бодашко Л.І. від 21.11.2017 р. провадження у справі відкрито та призначено до попереднього розгляду на 05.12.2017 року.

Ухвалою судді від 05.12.2017 р. задоволено самовідвід, заявлений головуючим у справі суддею Бодашко Л.І.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017 р. визначено головуючого суддю - Тітову Т.П.

Ухвалою суду від 29.12.2017 р. відповідно до п. 9 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України (в ред. ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 року) постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2018 р.

01.02.2018 року від відповідача - Публічного акціонерного товариства «Державний ощадбанк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

07.03.2018 року від представника позивача надійшла заява про виключення Публічного акціонерного товариства «Дердавний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» із числа відповідачів та залучення в якості третьої особи ОСОБА_3

Ухвалою суду від 07.03.2018 року було виключено Публічне акціонерне товариство «Дердавний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» із числа відповідачів та залучено в якості третьої особи ОСОБА_3

26.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання від представника АТ «Ощадбанк» про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необгрунтованими та безпідставними, при цьому зазначивши, що в матеріалах справи міститься відзив на позов, в якому детально викладені всі основні доводи проти позову.

Ухвалою суду від 26.03.2018 р. підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду на 11.04.2018 року.

11.04.2018 року на адресу суду надійшло клопотання від третьої особи по прийняття до огляду та до уваги оригіналом копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2013 року по справі № 1516/5174/2012 з відміткою про набрання ним законної сили 20.08.2013 року.

18.04.2018 року від представника позивача надійшла заява про виправлення описок в позовній заяві.

02.05.2018 р. до суду надійшла уточнена позовна заява.

20.07.2018 року позивачем остаточно було уточнено позовні вимоги, в яких вона просила прийняти до провадження дане уточнення, визнати причину пропуску поважною та поновити строк для звернення до суду з таким позовом, оскільки про викладені в позові обставини їй стало відомо нещодавно і випадково. Визнати недійсним оскаржуваний нотаріально засвідчений 11.03.2008 року договір іпотеки реєстровий № 789 та 31/2008 із застосуванням наслідків недійсного правочину шляхом виключення об`єкту нерухомості: нежитлова будівля у складі кам`яної будівлі площею 47,8 кв.м. - літерою «А», незакінченої будівництвом нежитлової мансандри (90 % готовності) - літерою «А-1» та незакінченої будівництвом прибудови (90 % готовності) - літерою «а», яка знаходиться у АДРЕСА_1, реєстраційний № 8788669 в книзі 1 запис 127, розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м., що належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності від 11.07.2006 року № 238 із реєстру іпотек з скасуванням заборони № 790 та 31/2008 на відчуження, яка накладалася за цим договором. Стягнути з відповідача на її користь кошти витрачені на оплату судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позов та пояснив, що Котовським міськрайонним судом Одеської області у цивільній справі № 505/775/15-ц за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Одеської філії ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки винесено рішення від 15.07.2015 року, яким визнано, що договір іпотеки має похідний характер від основного зобов`язання і неукладення договору кредиту має наслідки припинення договору іпотеки, так як відсутнє зобов`язання, яке б мало забезпечуватися. Отже суд відмовив ПАТ «Ощадбанк» у позові про стягнення в рахунок погашення неіснуючої заборгованості по договору відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року, який відбувся між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_5, де від імені банку був підписаний ОСОБА_6, який діяв на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 13.03.2007 року з терміном дії по 13.03.2008 року і на момент підписанні кредитного договору не мав жодних повноважень на укладання кредитного договору. Крім того, вступившою в законну силу постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2011 року у кримінальній справі № 1-260/2011 судом встановлено, що ОСОБА_5 ніколи не підписував вказаного кредитного договору. Більш того, факт відсутності доказів укладання ОСОБА_5 з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Балтського відділення № 2822 договору відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року був встановлений рішенням Котовського міськрайсуду у цивільній справі № 1516/5174/2012 від 19.02.2013 року. Даним рішенням було відмовлено у визнанні недійсним договору відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року з тих підстав, що ОСОБА_5 вказаного договору не укладав та не підписував. Це рішення залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.08.2013 року з мотивів того, що такий спосіб захисту не передбачений законодавством, бо не існуючий договір не може бути визнаний судом недійсним. Також рішенням Котовського міськрайонного суду від 25.04.2014 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року та рішенням касаційного суду від 01.04.2015 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання не укладеним договору відновлювальної кредитної лінії від 04.03.2008 року з підстав того, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинявся. Отже, не підписаний ОСОБА_5 договір підпадає під поняття неукладений, тобто такий, який не може породжувати будь-яких юридичних наслідків, окрім тих, які пов`язані з відсутністю договору. Тобто такий неукладений договір не міг служити правовою і матеріальною основою для укладання між банком і позивачем оскаржуваного договору іпотеки.

Відповідач ПАТ «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»в судові засідання не з`являвся, але надав відзив в якому зазначив, що у якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між банком і ОСОБА_2 11.03.2008 року був укладений договір про іпотеку, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю у складі кам`яної будівлі площею 47,8 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1, розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м. В березні 2009 року відносно ОСОБА_3 були порушені кримінальні справи за ознаками складу злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч. 4, 191 ч. 5, 366 ч. ч. 2 і 3 КК України, звідки вбачається, що ОСОБА_7, зловживаючи своїм службовим становищем у співучасті з ОСОБА_3 підробили договір відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 на суму 500000 грн., з порушенням діючого законодавства внесли у вказаний договір завідомо неправдимі відомості, безпідставно та незаконно заволоділи кредитними коштами, привласнили їх та розтратили, чим спричинили тяжкі наслідки та заподіяли шкоду банку в особливо великих розмірах. В рамках досудового слідства була проведена судово-почеркознавча експертиза. Згідно якої підписи від імені ОСОБА_5 на кредитному договорі були виконані ОСОБА_3 АТ «Ощадбанк» вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи, проведений в рамках кимінальної справи, не є доказом в цивільній справі та не може бути покладений в основу рішення суду. Крім того, на момент укладення кредитного договору філія-Балтське відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» діяла відповідно до Положень про філію і була реорганізована лише 16.03.2011 року відповідно до наказу № 206 «Про реорганізацію філії - Балтське відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» та підпорядкованій їй мережі. Отже під час укладання кредитного договору та договору іпотеки повноваження колишнього керуючого філії - Балтське відділення № 2822 АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 на укладання зазначених договорів були підтверджені довіреністю від 28.02.2008 року зі строком дії до 18.02.2009 року. Твердження позивача про не існування документального підтвердження документів про видачу ОСОБА_5 кредитних коштів, не відповідають дійсності, з огляду на те, що в матеріалах наглядової справи банку, а також в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 знаходяться меморіальні ордери, що підтверджують видачу кредитних коштів банком ОСОБА_5, а саме заяви на видачу готівки від 19.03.2008 року, від 21.03.2008 року, від 01.04.2008 року та від 02.04.2008 року. Враховуючи вищезазначене просив в позові відмовити. Також наполягав на застосуванні строків позовної давності, зазначивши про те, що в той період коли проводилось досудове розслідування за обвинуваченням ОСОБА_3, позивач перебувала з ним в сімейних відносинах, тому їй достовірно було відомо про розслідування даної справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення з приводу підтримання позовної заяви позивача, посилаючись на те, що договір відновлювальної кредитної лінії від 04.03.2018 року ніколи не укладався ОСОБА_5 Крім того зазначив, що позивач дійсно нічого не знала про те, що договір відновлювальної кредитної лінії підписав він за ОСОБА_5, оскільки він цю інформацію від неї приховував, вважаючи, що все вирішиться, а коли прийшли виконавці, то позивач дізналася про все і в 2015 році подала на розлучення.

Вислухавши представника позивача, третю особу, ознайомившись з відзивом відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 04 березня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № 2822 «Ощадбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 08-1 на суму 500 000 грн, під 16,5 % річних строком до 04 березня 2018 року.

В якості забезпечення виконання вказаного договору 11.03.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Балтського відділення № 2822 «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про іпотеку (реєстровий № 789), предметом якого стали: нежитлова будівля у складі кам`яної будівлі площею 47,8 кв.м. літер «А», незакінчена будівництвом нежитлова мансарда (90% готовності) літера «А-1» та незакінчена будівництвом прибудова (90% готовності) літер «а», яка знаходиться в АДРЕСА_1, розташована на земельній ділянці площею 451 кв.м., яка належить Котовській міській раді та знаходиться у фактичному користуванні Іпотекодавця (довідка № 30-30-03/13, видана міським відділом земельних ресурсів 31.08.2007 року). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності, виданим виконавчим комітетом Котовської міської ради 11.07.2006 року, зареєстрованим в КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» в книзі № 1, запис «127, реєстраційний № 8788669, та відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 17980493, виданим 04.03.2008 року КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» та РОН.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2011 року по кримінальній справі № 1-260/11 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. 366 та ст. 222 КК України, встановлено, що він підробив кредитний договір та отримав за ОСОБА_5 500000 грн.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2013 року в частині задоволення позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04 березня 2008 року було відмовлено (справа № 1516/5174/2012), яке рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.08.2013 року було залишено без змін.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25.04.2014 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_5 до ПАТ «Ощадбанк» (справа № 505/813-14ц) та визнано неукладеним договір відновлювальної кредитної лінії № 08-1 від 04 березня 2008 року, яке рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року було скасовано в зв`язку з тим, що вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.04.2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року було залишено без змін.

Позивач в позові посилається нате, що рішеннями Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2013 року та від 25.04.2014 року було встановлено, що забезпечений іпотекою кредитний договір є неукладеним, в зв`язку з чим не може бути забезпеченим спірним договором іпотеки, тому цей договір підлягає визнанню недійсним. Проте з таким твердженням позивача погодитись не можна.

Згідно з ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2013 року, яке набрало законної сили про визнання кредитного договору недійсним відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року кредитний договір також не визнаний неукладеним. Колегія суддів вважає, що визнання договору неукладеним не є способом захисту цивільних прав та інтересів, визначених ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.

Зі змісту спірного договору іпотеки від 11.03.2008 року, укладеного між сторонами для забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, нотаріально посвідченого, не вбачається будь-яких порушень закону та не встановлено обставин, які відповідно до положень ст. ст. 203, 205 ЦК України є підставою для визнання правочину недійсним.

Посилання представика позивача на те, що рішеннями судів була встановлена обставина, що кредитний договір є неукладеним, не може бути підставою для визнання іпотечного договору недійсним.

Так відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Пленум Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 у своїй постанові «Про судове рішення у цивільній справі» дав роз'яснення, що оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Аналізуючи зміст вказаної норми закону випливає, що особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У даному випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Котовського міськрайонного суду від 19.02.2013 року та від 25.04.2014 року, яке скасоване рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.11.2014 року ухвалено у справах за позовами ОСОБА_5 до ВАТ «Державний ощадбанк», ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору та про визнання договору не укладеним.

В новій справі вищезазначені особи, крім банку та ОСОБА_3 не є сторонами, більше того, сама фраза, що Кредитний договір, який оспорюється, не є укладеним, а тому не підлягає судовому захисту, вирвана з контексту рішення, при аналізі судом обставин справи.

Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Беручи до уваги, що інших підстав визнавати договір іпотеки недійсним судом не встановлено, то вимога про визнання недійсним іпотечного договору від 11.03.2008 року до задоволення не підлягала.

Враховуючи, що недійсність договору іпотеки, як підстава на яку послалася позивач, не знайшла свого підтвердження, то вимоги про застосування наслідків недійсного правочину шляхом виключення об`єкту нерухомості із реєстру іпотек з скасуванням заборони на відчуження, яка накладалася за цим договором, не підлягають до задоволення.

Оскільки у задоволені позову про визнання недійсним договору іпотеки відмовлено, то підстави для стягнення судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 12, 13, 82, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 203, 205, 215 ЦК України,суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки - відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Балтський районний суд Одеської області до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: