08 листопада 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що 30 грудня 2014 року донька позивача уклала шлюб з ОСОБА_2, та 26.02.2016 року він зареєструвався за місцем реєстрації своєї жінки (доньки позивача), а саме АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 4146 від 17.01.2018 року, однак жодного дня в квартири не мешкав. На теперішній час у квартирі майна та особистих речей ОСОБА_2 не має. Позивач ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири та оформлював субсидію, так 10.05.2018 року за вих. № 13-02-03-01/1530 з управління соціального захисту населення у Приморському районі було отримано повідомлення, щодо неможливості продовжити субсидії, оскільки є особи які зареєстровані в будинку , але фактично не проживають. Таким чином реєстрація відповідача у квартирі порушують право ОСОБА_1 на отримання судсідії на сплату комунальних платежів.
У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання не зявився відповідач, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач не зявився в судове засідання, не надав до суду відзиву на позов, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року донька позивача уклала шлюб з ОСОБА_2, та 26.02.2016 року він зареєструвався за місцем реєстрації своєї жінки (доньки позивача), а саме АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 4146 від 17.01.2018 року, однак жодного дня в квартири не мешкав. Зазначений факт підтверджується актом про те що він з лютого 2016 року в зазначеній квартирі не мешкає, та довідкою від 12.01.2018 року ЦПМСД №12 що від за медичною допомогою не звертався. Крім того за рішенням Приморського районного суду м. Одеси шлюб між донькою позивача та ОСОБА_2 було розірвано. На теперішній час у квартирі майна та особистих речей ОСОБА_2 не має. Позивач ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири та оформлював субсидію, так 10.05.2018 року за вих. № 13-02-03-01/1530 з управління соціального захисту населення у Приморському районі було отримано повідомлення, щодо неможливості продовжити субсидії, оскільки є особи які зареєстровані в будинку , але фактично не проживають. Таким чином реєстрація відповідача у квартирі порушують право ОСОБА_1 на отримання судсідії на сплату комунальних платежів.
Ст.71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), таким чином зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно положень ст. 6 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання.
Отже, враховуючи, що до ОСОБА_2 не проживає у квартирі позивача тривалий час, речей відповідача в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про втрату права користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 19.11.2018 року.
Суддя А.В. Науменко