Провадження №2/369/3927/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просила з метою забезпечення позову заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме 79/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 32309254, який належить ОСОБА_2.

Свою заяву позивач ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що існує можливість відчуження відповідачем належного йому на праві власності майна, та у разі відчуження вказаного майна на користь третіх осіб, буде неможливим виконання рішення судового рішення. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заявник просив не застосовувати зустрічне забезпечення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь 289 815,05 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за № 138214696 від 18 вересня 2018 року ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 79/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення позову слугує підставою гарантії реалізації рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом забороною вчиняти дії підлягає задоволенню. Враховуючи, що між сторонами дійсно на даний час виник спір, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом забороною вчиняти дії щодо відчуження об'єкту нерухомого майна, а саме 79/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 32309254, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, вчиняти дії щодо відчуження належних йому на праві власності 79/100 частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук