Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту народження,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження ОСОБА_2, яка народилася 16.11.2016 року на тимчасово окупованій території України в м.Перевальськ Луганської області. Батьками малолітньої є ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ОСОБА_3 приходиться рідною сестрою заявнику.

Заявник в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши поясненя заявника, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно ст.317 - 1 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, перебуває в шлюбі з ОСОБА_5, яка згідно довідки від 01.06.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник проживає за цією ж адресою.

Судом встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1, являється рідним братом ОСОБА_3, що стверджується наданими письмовими доказами. Зокрема, відповідно до свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 народився 26.02.1984 року, його батьком є ОСОБА_6, матірю ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЕД № 382836.

З наданих письмових доказів вбачається, що 02.07.1980 року народилася ОСОБА_8, її батьком є ОСОБА_9, матірю ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 024715 від 18.03.2006 року виданим повторно, в звязку зі зміною прізвища матері.

Встановлено, що 08.10.2015 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_4, у звязку з чим їй було присвоєне прізвище «Ковальова», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК № 2923302.

Як вбачається із матеріалів справи, Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження дитини ОСОБА_2, народженої 16.11.2016 року у ОСОБА_3, оскільки заявником на підтвердження факту народження дитини було пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Так, заявник має свідоцтво про народження І-ВВ № 006851 видане 21.12.2016 року

відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Суд оглянув оригінал даного свідоцтва про народження. А також, суду було надано обмінну картку пологового будинку щодо пологів у ОСОБА_3, медичне свідоцтво про народження № 847 від 16.11.2016 року, видане «Алчевським центром матері і дитини» ЛНР.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянка України, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно інформації, яка відображена в свідоцтві про народження, - 16.11.2016 року народилася ОСОБА_2, її батьками значаться: ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Зазначене Свідоцтво про народження дитини, видане 21.12.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, є недійсним на території України, оскільки Луганська область з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією України з особливим правовим режимом, що визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у порядку ст.317-1 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Отже, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе встановити факт народження у ОСОБА_11 дочки ОСОБА_2 16.11.2016 року в м.Перевальськ Перевальського району Луганської області.

На підставі ч.4 ст.317 ЦПК України рішення суду про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,263-265, 293,315-317, 319, 430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 16.11.2016 року в м.Перевальськ Перевальського району Луганської області від батьків:

батько- Ковальов ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянин України, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6.

мати - ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м.Харків, громадянка України, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення суду підлягає до негайного виконання, оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання його копії .

СуддяОСОБА_13