Провадження № 2/161/3835/18
У Х В А Л А

про залишення без руху

25 вересня 2018 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Пушкарчук В.П., вивчивши документи позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання брати участь у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання брати участь у вихованні дитини слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 150 СК України встановлені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Обов'язок батька у вихованні дитини передбачено Сімейним кодексом. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного Кодексу України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. ст. 141, 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини та зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками, які згідно зі ст. 153 СК України мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В позовній заяві позивач вказує, що відповідач утримує дитину матеріально і вона не має жодних претензій матеріального характеру до нього. Проте зазначає, що відповідач вкрай рідко бере участь у вихованні дитини. Зокрема рідко бачиться та спілкується з дитиною. Просила зобов'язати ОСОБА_2 брати участь у вихованні його доньки, а саме: проводити час з донькою не менше 20 календарних днів сумарно протягом кожних трьох місяців; спільний відпочинок не менше ніж два рази на один рік; особисте перебування у приміщеннях проживання доньки за кордоном; спільне перебування за місцем проживання відповідача в Україні. Однак стаття 155 ч. 4 СК України передбачає лише покладення відповідальності, встановленої законом від ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків. Необхідно зазначити, які права позивача порушено.

Для усунення зазначених недоліків позовну заяву слід залишити без руху, роз'яснити, що у випадку не усунення недоліків у зазначений час позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу. Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання брати участь у вихованні дитини залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали. Ухвала не оскаржується.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук