Справа № 265/7465/18
Провадження № 2/265/1727/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2018 року місто Маріуполь
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Гноєвого С.С.,
при секретарі Мамаєвій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
31 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Крім нього у даній квартирі зареєстрований його син, ОСОБА_2, який не проживає в даній квартирі з вересня 2014 року, оскільки виїхав до Росії, де отримав посвідку на постійне проживання. Отже, не проживаючи у даній квартирі з 2014 року, відповідач ОСОБА_2 за комунальні послуги не сплачує, витрати по утриманню квартири не несе. Таким чином, оскільки син не проживає за місцем реєстрації, отримати згоди останнього на зняття з реєстрації не представляється можливим, та він не користується житловим приміщенням без поважних причин з 2014 року, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Просив суд усунути йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі 79, розташованій в будинку 8 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином в установленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та опублікування судовик викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада».
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Водночас, згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позивачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3та зареєстрованого у реєстрі за № 5521.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.
Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.
В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Як вбачається з довідки, виданої Лівобережним відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб від 09 серпня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно акту № 268 від 09 серпня 2018 року, складеного головою КСН «Центральний» ОСОБА_4 за підписами сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зареєстрований у квартирі 79, розташованій в будинку 8 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі Галіцин ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично не проживає у ній з вересня 2014 року у звязку з виїздом за межі України.
Отже, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири 79, розташованої в будинку 8 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній понад рік, перешкоджає у розпорядженні ним своєю власністю, суд вважає можливим визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування даною квартирою.
На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 12, 13, 81, 206, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права власності шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі 79, розташованій в будинку 8 по бульвару Меотиди в місті Маріуполі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 02 листопада 2018 року.
Суддя