Єд. унік. № 243/8205/18
Провадження № 2/243/2873/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.

за участю секретаря судового засідання Колено Г.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

0 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 24 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1035.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З травня 2013 року сторони припинили спільне проживання та сімейні відносини через відсутність порозуміння, байдужості до життя та проблем кожного, що поступово призвело до того, що подружжя стали зовсім чужими людьми та можливості зберегти сімю немає.

Спільне господарство не ведеться, спору про розподіл спільного майна та місця проживання дитини немає, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі.

Позивач просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_2, 24 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис за № 1035.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу слухати без її участі

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав нотаріально посвідчену згоду на розірвання шлюбу, з проханням розглядати справу без його участі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

24 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 24 жовтня 2002 року серії І-ЖД № 332369, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1035 (а.с.3).

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-МЮ № 515533 від 04 березня 2003 року, виданого Ізмайлівським відділом РАЦС м. Москви (а.с.4).

Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з травня 2013 року, сімейні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, спору про розподіл майна подружжя та місця проживання сина не мають. Сторони втратили повагу один до одного, спільне життя в подальшому та збереження сімї є недоцільним, сімейні відносини припинені, примирення між ними не відбулося.

Як вбачається зі ст. 104 ч. 2 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на це, суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище «Склярова».

Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач не вимагає стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 136, 200, 259, 264-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений 24 жовтня 2002 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 1035.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Склярова».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4