Ухвала

07листопада 2018 року

м. Київ

справа № 425/1818/15-ц

провадження № 61-17781св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивач - Сокуренко Наталія Вікторівна,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 року у складі судді

Овчаренко О. Л. та рішення Апеляційного суду Луганської області

від 19 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А.,

Коротенка Є. В., Карташова О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі кредитного договору, укладеного між банком та ОСОБА_2 13 вересня 2010 року, останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_2 за кредитним договором свої зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 квітня 2015 року утворилась заборгованість за договором в сумі 20 522 грн 29 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 13 290 грн 48 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом -5 578 грн 37 коп., заборгованості з пені та комісії за користування кредитом - 200 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 953 грн 44 коп.

На підставі викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2заборгованість за кредитним договором у розмірі

20 522 грн 29 коп.

Заочним рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області

від 19 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 18 868 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05 жовтня

2016 року заяву ОСОБА_2 про скасування заочного рішення задоволено частково. Заочне рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 19 серпня 2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором станом на 30 квітня 2015 року у сумі 18 218 грн 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази (рішення банку про підвищення відсоткової ставки), на підставі яких саме з 01 вересня 2014 року позивачем змінена відсоткова ставка за кредитним договором з 30 % річних на 34,8 % річних. Отже, розмір кредитної заборгованості повинен розраховуватися з встановленої договором ставки 30 % річних за весь період виникнення заборгованості. Також, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами з 14 квітня 2014 року, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів слід відмовити, оскільки з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що пеня та штрафи нараховані після 14 квітня 2014 року. Сукупний розмір заборгованості становить 18 218 грн 85 коп., з них за кредитом - 13 290 грн 48 коп., заборгованість за процентами - 4 928 грн 37 коп.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму стягуваної з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором

від 13 вересня 2010 року станом на 30 квітня 2015 року з 18 218 грн 85 коп. до 17 857 грн 26 коп. та скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат, пов'язаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду у сумі 140 грн. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що банк не повідомляв відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, як це передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг. Нарахована позивачем в період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року сума 850 грн, з якої фактично погашено за рахунок платежів відповідача 650 грн є пенею, нарахування якої на час проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року забороняється згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Таким чином, заборгованість відповідача за нарахованими процентами станом на 30 квітня 2015 року, з вирахуванням сплати 650 грн, складає 4 566 грн 78 коп. (5 216 грн 78 коп. - 650 грн).

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Касаційна скарга мотивована тим, що суди у своїх рішеннях помилково припустили, що підписання анкети-заяви разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між сторонами кредитний договір. Відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. При цьому автоматично пролонгується не строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки, а лише дії умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також банківських послуг. Суди не дослідили строк дії картки, тому не можливо встановити строк позовної давності щодо виплат по ній. Також кредитний договір укладено з недодержанням письмової форми.

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ КБ «ПриватБанк» на касаційну скаргу ОСОБА_2, у якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є обґрунтованими та законними, суди правильно встановили, що ОСОБА_2 користувався кредитною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду».

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Встановлено, що 13 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний ліміт первинно 11 листопада 2011 року було встановлено в розмірі 300 грн, цього ж дня кредитний ліміт було збільшено до 7 800 грн, 05 серпня 2013 року збільшено до 13 тис. грн, 28 серпня 2013 року збільшено до 14 тис. грн,

а 28 жовтня 2014 року зменшено до 13 300 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 9).

Факт отримання кредитної картки ОСОБА_2 11 листопада 2011 року підтверджується знімком екрана програмного забезпечення банку, де міститься фотозображення ОСОБА_2 з отриманою ним кредитною карткою (а.с. 148)

Користування ОСОБА_2 кредитною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підтверджується операціями про зняття та погашення заборгованості, поповнення картки через термінал самообслуговування, операціями договірного списання коштів для виплат у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що вбачається з виписки по рахунку відповідача (а.с.126-134).

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 61-5918сво18 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_8про стягнення заборгованостіза кредитним договором, оскільки колегія суддів вирішила відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, зокрема, що Умови надання кредиту фізичним особам існували при укладенні договору, й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними; Умови є складовою кредитного договору, оскільки разом із заявою позичальника та Тарифами банку визначають умови кредитного договору.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 425/1818/15-ц до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта