Справа № 758/4357/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі судового засідання Горбані О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників третьої особи-1 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальний центр «Центр комунального сервісу», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку між співвласниками квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнень до ОСОБА_2, треті особи: Комунальний центр «Центр комунального сервісу», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку між співвласниками квартири. Вимогами заяви є встановлення порядку користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 наступним чином: у користування позивача виділити житлову кімнату площею 18,7 кв.м.; у користування відповідача виділити кімнату площею 13,2 кв.м.; в загальному користуванні сторін залишити коридор, хол, кухню, вмивальник, душову, вбиральню та кладову.

У мотивування позовних вимог позивач вказує, що він є власником 25/200 частини вісьмикімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини квартири від 17.12.2016 року. Зазначає, що відповідачка є власником іншої 25/200 частини цієї кварти. Вказує, що на протязі тривалого часу склався певний порядок користування жилим приміщенням. Позивач проживає в кімнаті площею 18,7 кв.м. а відповідачка в кімнаті площею 13,2 кв.м. Тому, позивач просить виділити йому у користування кімнату площею 18,7 кв.м., що відповідає нормам ЖК України та бажає окремо сплачувати комунальні послуги за ту кімнату, якою він користується. Оскільки спроби врегулювати спір мирним шляхом домовленостей не принесли бажаного результату, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 11.12.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в ньому. Просив задовольнити позов та надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та пояснила, що між ними дійсно встановлений такий порядок користування кімнати в даній квартирі, вони не є членами однієї сім'ї, але вимушені оплачувати комунальній послуги разом без розподілення особового рахунку на квартиру.

Представник третьої особи КК «Центр комунального сервісу» не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що на підставі рішення, яким буде задоволений даний позов, можливе роз'єднання між сторонами особового рахунку на дану квартиру з можливістю відкриття на них самостійних особових рахунків та послідуючою оплатою сторонами саме за свої кімнати.

Інші треті особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялися завчасно та належним чином.

Заслухавши учасників справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4, ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1, ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ч.1, ст.321 ЦК кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати укладати інші не заборонені законом угоди.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками судової справи доказів по справі встановив такі обставини та правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини квартири від 17.12.2016 р. власником 25/200 частини восьмикімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності є позивач (а.с.5,6). Відповідачка є власником іншої 25/200 частини цієї квартири.

Згідно технічного паспорту на квартиру, зазначена квартира розташована на 9 поверсі 9 поверхового будинку і складається з 8 кімнат жилою площею 127,8 кв.м., у тому числі 1-ша-кімната 18,7 кв.м.; 2-га кімната 13,8 кв.м., 3-тя кімната 13,2 кв.м., 4-та кімната 18,7 кв.м., 5-та кімната 14,9 кв.м., 6-та кімната 13,2 кв.м., 7-ма кімната 13,0 кв.м., 8-ма кімната 18,6 кв.м.,кухні площею 14,9 кв.м., ванної кімнати площею 3,1 кв.м., вбиральні площею 2,8 кв.м., коридору площею 32,1 кв.м., вмивальник - 9,5 кв.м., вбудованої шафи 2,0 кв.м.. Загальна площа квартири 192,2 кв.м., житлова площа 127,8 кв.м., допоміжна площа 64,4 кв.м. (а.с.8,9).

Як вбачається із довідки Центру комунального сервісу від 14.12.2016 року № 6989, у спірній квартирі зареєстровані 6 осіб, а саме: позивач, відповідач та треті особи - фізичні особи. (а.с.12).

Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно зі ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» встановлено, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначає ч. 1, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом позову та виходячи з пояснень наданих позивачем в судовому засіданні протягом тривалого часу сторони по справі не змогли добровільно дійти згоди щодо порядку володіння та користування спірною квартирою та між ними існують непорозуміння щодо сплати житлово-комунальних послуг, позивач бажає окремо сплачувати кошти за користування своїм житлом. На даний час позивач проживає в одній кімнаті жилою площею 18,7 кв.м., а відповідачка займає іншу кімнату жилою площею 13,2 кв.м.

У своїх позовних вимогах позивач просить суд виділити йому у користування кімнату № 5 , площею 18,7 кв.м., а відповідачці - кімнату № 3 , площею 13,2 кв.м.

Суд вважає, що визначення саме такого порядку користування жилим приміщенням не буде порушувати прав всіх співвласників та встановленого порядку користування квартирою. Крім цього, відповідає встановленим ЖК України нормам житлової площі та не призведе на постановку сторін на квартирний облік для поліпшення житлових умов. Тим самим, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 4, 15, 319, 321 355, 356, 358 ЦК України, ст.150 ЖК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 83, 141, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунальний центр «Центр комунального сервісу», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , про визначення порядку користування квартирою та розподіл особового рахунку між співвласниками квартири - задовольнити в повному обсязі.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування:

- ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) житлову кімнату № 5, загальною площею 18,7 кв.м.;

-ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) житлову кімнату № 3 , загальною площею 13,2 кв.м.;

залишивши в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 місця загального користування: коридор, хол, кухню, вмивальник, душову, вбиральню та кладову.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова