Справа № 727/8752/18
Провадження № 2/727/1654/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м.Чернівців складі : головуючого судді Волошина С.О.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Посилається на те, що вона є одноособовим власником нерухомого майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказану квартиру вона набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 31 травня 2002 року, посвідченого нотаріусом ЧМНО ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №3259.

Відповідач ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02 лютого 2014 року, проте фактично не проживає у вказаній квартирі.

Актом ПП «Регіон Центр» підтверджується, що відповідач не проживає по вказаній адресі, а з 10 грудня 2015 року виїхав до країни Італія, і на теперішній час фактичне місце його проживання не відоме.

Позивач вказує, що реєстрація відповідача в її квартирі порушує її права як власника квартири, на безперешкодне володіння, користування та розпорядження квартирою, а також змушує її нести необгрунтовані витрати по комунальним платежам.

У відповідності до норм чинного законодавства власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Просила визнати відповідача ОСОБА_2, таким, що втратив право користування належною позивачці на праві приватної власності квартирою.

Відповідно до ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 серпня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до розгляду з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov/ua/sud2414, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом першим ;an=627815">статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири №2 в будинку №3, що знаходиться по вул.Полігонівська в м.Чернівці, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 31.05.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом ЧМНО ОСОБА_3 та технічним паспортом на квартиру (а.с.8-9).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 27.06.2018 року в належній позивачу на праві приватної власності квартирі зареєстрований відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Однак, відповідач в даній квартирі зареєстрований, але не проживає, що підтверджується актом №208 ПП «Регіон-Центр» від 15.08.2018 року, в якому вказано, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, співмешканець заявниці, зареєстрований за вище вказаною адресою, але не проживає. ОСОБА_2 виїхав за кордон в Італію після повернення з Італії місце його проживання невідоме, про що засвідчили сусіди (а.с.5).

Згідно ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.319 ЦК України, «Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону».

Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Таким чином, слід усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю, а саме квартирою №2 будинку №3 по вул.Полігонівській у м.Чернівцях, шляхом зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_2 у вказаній квартирі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 321, 380, 386, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст.3, 4, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 275, 279, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ч.1 п.15 п.п.15.5 розділу ХІІ. Перехідних положень ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Винести заочне рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №2 в будинку №3 по вул.Полігонівська у м.Чернівцях, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу (в порядку вимог ст. 352, 354 ЦПК України) до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців або безпосередньо до апеляційної інстанції протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення (в порядку ст. 284 ЦПК України) може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 ти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ : С.О. Волошин