Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/2541/18 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Волчановї І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності .

В обґрунтування позову зазначено, що 20.01.2014 року між ним, та його сином ОСОБА_5 було укладено Договір позики грошей, згідно якого Позикодавець передав у власність Позичальнику 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США, що на 04.10.2017 року за офіційним курсом НБУ (за 1 долар 26,70 грн.) дорівнює 801 000,00 грн.. Факт одержання вказаної суми Позичальником підтверджується підписами свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7

Згідно умов зазначеного Договору Позичальник взяв на себе зобовязання повернути таку ж суму грошових коштів до 20.01.2016 року включно, за умовами Договору позики від 20.01.2014 року сторони дійшли згоди, що у випадку неповернення або несвоєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_4 має право звернути стягнення на майно ОСОБА_5: двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. №144, та належить на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8 ,зареєстрованого в реєстрі за №14422, шляхом набуття на дане майно права власності. Також сторони дійшли згоди, що факт повернення позики буде підтверджуватися відповідною заявою Позикодавця.

Але, до теперішнього часу Відповідач борг не повернув, що свідчить про невиконання взятих на себе зобовязань за спірним Договором позики.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути із ОСОБА_5 на його користь суму боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року шляхом звернення стягнення в рахунок погашення суми боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року у розмірі 801 000,00 грн., що станом на 04.10.2017 року еквівалентно 30 00,00 доларів США, на двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Соборному (колишня назва пр. Леніна), буд. №144, що належить ОСОБА_5 на праві власності, шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 на двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Соборному (колишня назва пр. Леніна), буд. №144, що підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 (суму боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року шляхом звернення стягнення в рахунок погашення суми боргу за договором безпроцентної позики грошей від 20 січня 2014 року у розмірі 801 000,00 грн. (вісімсот одна тисяча гривень 00 коп.), що станом на 04.10.2017 року еквівалентно 30000,00 (тридцять тисяч) доларів США, на двокімнатну квартиру № 43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Соборному (колишня назва - пр. Леніна), буд. №144, що належить ОСОБА_5 на праві власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 14422, вартістю 495 761,00 грн. (чотириста дев'яносто п'ять тисяч сімсот шістдесят одна гривня 00 коп.), шляхом визнання права власності за ОСОБА_4 на двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Соборному (колишня назва - пр. Леніна), буд. №144, що підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 яка не брала участі у справі та вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та обов'язки, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що на час розгляду справи про стягнення боргу за договором позики, ОСОБА_5 перебував з нею у зареєстрованому шлюбі. При цьому апелянта не було залучено до участі у розгляді даної справі, що призвело до неправильного вирішення справи, порушення її прав та обов'язків.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.01.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено Договір позики грошей у формі розписки, згідно якого позивач передав у власність відповідачу 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США.

Згідно умов зазначеного Договору відповідач взяв на себе зобовязання повернути таку ж суму грошових коштів до 20.01.2016 року включно, за умовами Договору позики від 20.01.2014 року сторони дійшли згоди, що у випадку неповернення або несвоєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_4 має право звернути стягнення на майно ОСОБА_5: двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. №144, та належить на праві приватної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_8 ,зареєстрованого в реєстрі за №14422, шляхом набуття на дане майно права власності.

Як вбачається із розписки, факт одержання вказаної суми Відповідачем підтверджується підписами свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7. Крім того, через неможливість особисто прибути в судове засідання, вказані свідки звернулися до суду із письмовими поясненнями від 12.12.2017р. та 14.12.2017р. відповідно, в яких також підтвердили факт передання коштів в сумі 30 000,00(тридцять тисяч) доларів США. 20.01.2014р. за їх присутності.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався статтями 525, 1046, 1047 ЦК України.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

ОСОБА_3В, як особа, яка не брала участі у справі, вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем . Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції фактично вирішив питання про стягнення боргових зобов'язань, які в силу шлюбних відносин, є об'єктами права спільної сумісної власності, та стягнення боргу за рахунок спільного сумісного майна.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того роду та такої ж якості.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, встановленими договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 15 вересня 2007 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №623 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

В період шлюбу ОСОБА_5 11.12.2013 року придбали за Договором купівлі-продажу двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. №144. Право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_5

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21 березня 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних обєктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.6 Закону України "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт нерухомості.

Згідно ст.18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи вбачається, що 20.01.20114 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики, згідно з якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 30000 доларів США., а відповідач прийняв на себе зобовязання повернути вказану суму позики у строк 20.01.2016 року. На підтвердження отримання коштів позивачем надано суду написану ОСОБА_5 розписку від 20.01.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому з відповідачем шлюбі. Колишній чоловік не повідомляв її про існування укладеного між ОСОБА_4 та її чоловіком, договору позики від 20 січня 2014 року.

Позивачем та відповідачем не надано суду доказів щодо дотримання нотаріальної форми посвідчення та державної реєстрації іпотеки квартири №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Леніна, буд. №144відповідно до закону, також не надано і згоди подружжя ОСОБА_3

За таких обставин, враховуючи що спірна квартира придбана відповідачем в період шлюбу, відсутні підстави для визнання права власності за ОСОБА_4 на двокімнатну квартиру №43, що розташована в м. Запоріжжі по пр. Соборному (колишня назва - пр. Леніна), буд. №144, та державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення позову.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права.

При цьому, згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно, 31 січня 2018 року за номером запису про право власності 24693811 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2017 року за номером 331/6868/17 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на об»єкт нерухомого майна №01 двокімнатну квартиру загальною площею 44.3 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м за адресою Запорізька область, м.Запоріжжя. пр.Леніна, будинок 144. квартира 43.

Пунктом 3 частини 1 статті 444 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо скасувавши рішення він відмовляє в позові повністю.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3В.", відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги..

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,444 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року по цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності.

Допустити поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2017 року у цій справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності та скасувати державну реєстрацію права власності на об»єкт нерухомого майна №01 двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м за адресою Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний (колишня назва проспект Леніна)АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7436,74 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

ЄУН 331/6868/17

Провадження №22ц/778/2541/18 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вступна та резолютивна частина

26 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Волчановї І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року по цій справі скасувати . Прийняти нову постанову наступного змісту.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності.

Допустити поворот виконання рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2017 року у цій справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики шляхом звернення стягнення на нерухоме майно та визнання права власності та скасувати державну реєстрацію права власності на об»єкт нерухомого майна №01 двокімнатну квартиру загальною площею 44,3 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м за адресою Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний (колишня назва проспект Леніна)АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7436,74 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: