532/1368/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Омельченко І. І.,

за участю секретаря судового засідання - Логвиненко А. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення боргу із ОСОБА_2. В своїй заяві позивач вказує, що в кінці 2015 року та протягом 2016 року відповідач по справі брала у неї в борг грошові кошти на загальну суму 4000 грн. 08 липня 2016 року свій борг підтвердила, про що надала позивачу розписку, однак грошові кошти не повернула. Оскільки відповідач добровільно борг не сплатила, позивач прохає суд стягнути з відповідача 4000 грн. боргу та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 26.07.2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач, ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що за станом здоровя до суду прибути не зможе, а тому прохає розглянути справу без її участі.

Відповідач, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Позивач, ОСОБА_1 надала суду копію розписки, згідно якої ОСОБА_3 08.07.2016 року підтвердила, що має заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 4000 грн., які зобовязалась сплатити щомісячно по 600 гривень до погашення боргу (а.с.5).

Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року по справі № 532/1581/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_3 борг за договором позики від 08.07.2016 року в сумі 4000 грн (а.с.7-8).

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність іншій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язуться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На утвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Оскільки сума позики зі слів позивача складає 4000 грн., то договір позики повинен був бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи про стягнення боргу за договором позики підлягає доказуванню факт укладення такого договору та факт невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань щодо повернення позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, тому суд не має можливості встановити факт укладення договору позики і факт передачі грошової суми позивачем позичальнику (відповідачу), а тому оскільки позивач не надала суду доказів щодо укладення договору позики між нею та ОСОБА_2, то в задоволенні позову слід відмовити.

Надану позивачем розписку суд не бере до уваги, оскільки з неї вбачається, що боржником є ОСОБА_3, а в даній цивільній справі відповідачем є ОСОБА_2. Крім цього, судом встановлено, що рішенням суду від 17 жовтня 2016 року по справі № 532/1581/16-ц позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_3 борг за договором позики від 08.07.2016 року в сумі 4000 грн. Рішення суду набрало законної сили та ОСОБА_1 отримала виконавчий лист для звернення до виконання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Враховуючи, що в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то сплачений нею судовий збір стягненню із відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 1, 12, 76-81, 259, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 02 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кобеляцького районного суду Полтавської області.

Суддя