Справа № 308/7982/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Куштан Б.П.,

секретаря: Волощук О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2018 року у справі №308/7982/17 (Головуючий: Леміш О.М.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державної служби зайнятості Закарпатського обласного центру зайнятості про скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи тим, що 27 липня 2017 року її звільнено з посади заступника директора Закарпатського обласного центру зайнятості, яке здійснено відповідно до наказу від №224-к на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, так як відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України та п.2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України, Мінюсту України та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року №58, запис у трудовій книжці про звільнення повинен проводитися у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну норму закону. Тим часом, відповідач послався лише на статтю закону (п.1 ст.40 КЗпП України), але ні у трудовій книжці, ні у наказі про звільнення не сформулював конкретної причини звільнення, тоді як ця норма закону передбачає кілька самостійних підстав для розірвання трудового договору: ліквідація підприємства, його реорганізація, банкрутство, перепрофілювання, скорочення чисельності, штату працівників.

Таким чином роботодавець не зазначив у наказі дійсні причини звільнення позивача з роботи, що суперечить вимогам закону.

Також позивачу не були одночасно з попередженням про звільнення запропоновані усі наявні вакантні посади, а була запропонована лише посада начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Закарпатського обласного центру зайнятості.

Крім того, на виконанням вимог ст.49-2 ч.2, ст.42 ч.1 КЗпП України роботодавець повинен провести відповідний порівняльний аналіз щодо працівників, які підлягають звільненню і тих, які залишаються на роботі. При цьому повинні враховуватися рівень освіти, присвоєна кваліфікація, підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованого працівника, досвід трудової діяльності, обсяг виконуваної роботи, суміщення професій, наявність чи відсутність дисциплінарних стягнень.

Відповідач не врахував переважне право позивача на залишення на роботі.

Враховуючи, що звільнення було проведено без законних підстав, позивач підлягає поновленню на посаді заступника директора Закарпатського обласного центру зайнятості незалежно від того, чи збереглася така посада.

Оскільки, призначення та звільнення заступника директора Закарпатського обласного центру зайнятості належить до компетенції Голови Державної служби зайнятості і ця служба є відповідачем за вимогами про скасування наказу та про поновлення на роботі. За вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є Закарпатський обласний центр зайнятості, з яким позивач перебував у трудових відносинах.

Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просив скасувати наказ «Про звільнення ОСОБА_1» від 27.07.2017 року №224-к, як незаконний, зобов'язати Державну службу зайнятості (центральний апарат) поновити її на попередній роботі та стягнути з Закарпатського обласного центру зайнятості середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як роботодавець не запропонував їй всі вакантні посади у з в'язку з наступним вивільненням. Так, не були запропоновані посади начальника та/або заступника начальника новоствореного відділу фінансового забезпечення Закарпатського обласного центру зайнятості, хоч ці посади були вільними та відповідали кваліфікації позивача. Із матеріалів справи вбачається, що відділ бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення був виведений зі структури центру 28.04.2017 року і фактично був розділений на два відділи: відділ бухгалтерського обліку і відділ фінансового забезпечення, при цьому штатна чисельність двох нових відділів збільшилася на одну штатну одиницю порівняно зі штатом відділу, що існував раніше (було 7 посад, стало 8 посад).

Вказані вище посади позивачу не були запропоновані, а підстави позовних вимог були відхилені без належного обґрунтування. Усі працівники виведеного відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення обіймали аналогічні посади у новостворених відділах бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення за винятком ОСОБА_2, яка з посади заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення була підвищена до посади начальника відділу фінансового забезпечення та ОСОБА_3, яка з посади провідного аудитора відділу внутрішнього аудиту була підвищена до посади заступника начальника відділу фінансового забезпечення. Суд не врахував, що ОСОБА_2 була підвищена і могла бути переведена на посаду в порядку ст.32 ч.2 КЗпП України без необхідності отримання згоди на зайняття посади начальника фінансового забезпечення, оскільки функції на такій посаді не змінювалися, відділ внутрішнього аудиту не виводився із структури центру, штат відділу не скорочувався, а тому не було підстав ОСОБА_3 забезпечувати іншою роботою у зв'язку зі скороченням. Крім того, з двох посад провідного аудитора у відділі одна посада вакантна з 01.09.2016 року, а відповідач перевів єдиного провідного аудитора ОСОБА_3, яка була прийнята на роботу лише з 29.05.2017 року на посаду заступника начальника відділу фінансового забезпечення.

Таким чином, позивачу не були запропоновані щонайменше посади начальника або заступника начальника відділу фінансового забезпечення і фактично змін в організації праці та в структурі центру по суті не було, усі працівники були переведені на аналогічні посади, а реально була скорочена лише посада позивача. ОСОБА_2 не мала переважного права перед позивачем на зайняття відповідної посади, а 28.04.2017 року і 03.05.2017 року позивачу не пропонувалася посада заступника начальника віллу фінансового забезпечення, так як центр надав згоду на призначення ОСОБА_3, посада якої не скорочувалася. Про наступне звільнення позивачу було повідомлено 03.05.2017 року і на цей час посади, що були запропоновані 28.04.2017 року іншим працівникам були вакантні, відповідні заяви та рішення щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали місце після 03.05.2017 року. Вищезазначені посади не були запропоновані позивачу і з матеріалів справи слідує, що відповідач і не мав наміру пропонувати позивачу інші, окрім начальникам відділу організації надання послуг роботодавцям, посади.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, представників Державної служби зайнятості (центральний апарат) ОСОБА_5 і представника Закарпатського обласного центру зайнятості - ОСОБА_6, які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга, не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до наказу Держаної служби зайнятості (центрального апарату) від 21.03.2017 року №27 «Про внесення змін у Додаток 1 до наказу Державної служби зайнятості (центрального апарату) від 29.09.2015 року №198» директорам обласних (в тому числі і директору Закарпатського ОЦЗ) та Київського міських центрів зайнятості необхідно було надати (за потребою) Державній службі зайнятості на затвердження відповідні зміни до структури та штатного розпису Закарпатського ОЦЗ.

На виконання даного наказу директором Закарпатського ОЦЗ були подані Державній службі зайнятості на затвердження змін до структури та штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ, які були затверджені в.о.голови Державної служби зайнятості 24.04.2017 року.

Наказом Закарпатського ОЦЗ від 28.04.2017 року №55 «Про введення в дію структури та штатного розпису апарату Закарпатської обласної служби зайнятості» введено в дію структуру та штатний розпис апарату Закарпатського ОЦЗ з 28.04.2017 року, згідно зі Змінами до структури та штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ.

Відповідно до змін зі штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ, затвердженого заступником Голови Державної служби зайнятості (центрального апарату) 11.04.2017 року, серед інших посад виводилася (скорочувалася) штатна посада заступника директора.

Висловлена правова позиція Верховного Суду у постановах від 16.01.2018 року по справі №519/160/16-ц, постанові від 06.02.2018 року у справі №696/985/15-ц, згідно якої суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов'язаний тільки з'ясувати наявність підстав для звільнення.

На момент затвердження вищезазначених змін від 24.04.2017 року на посаду заступника директора Закарпатського ОЦЗ перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_1.

На засіданні комісії був проведений порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивності праці заступників директора Закарпатського ОЦЗ і згідно до протоколу від 28.04.2017 року комісія дійшла висновків з врахуванням рівня освіти, стажу роботи у службі зайнятості, підвищення кваліфікації та проходження навчання, наявності порушень трудової та службової дисципліни, наявності заохочення, обсягом виконуваної роботи та інших факторів, переважне право на залишення на посаді заступника директора Закарпатського ОЦЗ визнавалося за ОСОБА_7.

Таким чином, відповідно до ст.42 ч.1, ст.49-2 ч.2 КЗпП України відповідач врахував, щодо визначення серед заступників директора Закарпатського ОЦЗ того працівника, який має переважне право на залишення на роботі.

28 квітня 2017 року позивача було ознайомлено з попередженням щодо скорочення посади, на якій вона перебувала і всі інші працівники, які також мали бути вивільнені повідомлені саме цього ж дня.

У зв'язку з проханням позивача щодо відтермінування її попередження, ОСОБА_1 було персонально повідомлено про наступне вивільнення 03.05.2017 року, а наказ про її звільнення був виданий 27.07.2017 року.

Так, 03.05.2017 року ОСОБА_1 було персонально повідомлено, що у зв'язку з введенням у дію змін до штатного розпису Закарпатського ОЦЗ (апарату) на 2017 рік, затверджених в.о.голови Державної служби зайнятості (центрального апарату) 24.04.2017 року у новому штатному розписі Закарпатського ОЦЗ не передбачено однієї з посад заступника директора Закарпатського ОЦЗ.

У порядку працевлаштування позивачу була запропонована вакантна посада начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Закарпатського ОЦЗ, на підставі рекомендацій комісії, зафіксованих у протоколі від 27.04.2017 року.

Згідно з ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Закарпатським ОЦЗ вживалися заходи щодо переведення позивача за його згодою на іншу роботу, яка відповідала її кваліфікації і протягом всього часу попередження про наступне вивільнення і до звільнення позивач з 03.05.2017 року по 27.07.2017 року залишалася в силі пропозиція щодо її працевлаштування на вищезазначену вакантну посаду та від якої позивач відмовився.

Згідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У відповідності до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, які наведені у постанові від 10.03.2015 року у справі №21-52а15 виходячи з нормативного тлумачення ч.1 ст.40, ч.ч.1, 3 ст.49-2 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний пропонувати працівникові всі наявні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України зафіксована у постанові від 01.03.2017 року у справі №6-2485цс16, згідно змісту якої виходячи з вимог статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про вивільнення конкретного працівника протягом двох місяців роботодавець повинен пропонувати йому всі наявні за відповідною класифікацією вакантні посади.

Одночасно з попередженням про наступне вивільнення позивачу було запропоновано вакантну посаду начальника відділу організації надання послуг роботодавцям Закарпатського ОЦЗ, яка відповідала її кваліфікації, і від запропонованої посади відмовилася.

Відповідно до інформації, наданої відділом по роботі з персоналом Закарпатського ОЦЗ станом на 03.05.2017 року вакантними були посади: начальник відділу інформаційних систем; заступник начальника відділу організації сприяння працевлаштуванню; провідний аудитор відділу внутрішнього контролю (дві посади) та інші посади, перелік яких наявний у інформації відділу по роботі з персоналом Закарпатського ОЦЗ.

Дані посади не могли пропонуватися позивачу, так як не відповідали її кваліфікації, і у неї відсутній стаж роботи у службі зайнятості.

З матеріалів особової справи ОСОБА_1 вбачається, що у неї наявна повна вища освіта з кваліфікацією «Економіст», що підтверджується Дипломом НОМЕР_1 від 26.06.1988 року. На посаду заступника директора Закарпатського ОЦЗ позивач була призначена з 01.03.2016 року на підставі наказу Державної служби зайнятості від 29.02.2016 року №69-к і на момент попередження про наступне вивільнення її стаж роботи в службі зайнятості складав один рік і два місяці.

Посада начальника відділу інформаційних систем, посади заступника начальника відділу організації профорієнтації та заступника начальника відділу організації сприяння працевлаштуванню, а також посада провідного аудитора відділу внутрішнього контролю не могли бути запропоновані позивачу.

Наказом Закарпатського ОЦЗ від 28.04.2017 року №55 введено в дію структуру та штатний розпис апарату Закарпатського ОЦЗ з 28.04.2017 року і цього ж дня на підставі рекомендацій Комісії, зафіксованих у протоколі від 27.04.2017 року, працівникам Закарпатського ОЦЗ, посади яких скорочувалися, були запропоновані вакантні посади, згідно нового штатного розпису Закарпатського ОЦЗ, що стверджується відповідними персональними попередженнями таких працівників від 28.04.2017 року.

Всі працівники Закарпатського ОЦЗ, посади яких скорочувалися, надали письмові згоди на зайняття запропонованих посад, що також стверджується відповідними персональними попередженнями таких працівників від 28.04.2017 року.

Таким чином, єдиною вакантною посадою, яка відповідала кваліфікації позивача та могла бути їй запропонована була посада начальника відділу організації надання послуг роботодавцям.

У результаті введення в дію нового штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ з 28.04.2017 року у відповідача відбулися зміни в організації праці, що супроводжувалися скороченням штату, в тому числі й зменшенням кількості посад «заступник директора» з двох до однієї штатної одиниці.

Згідно з наказом Закарпатського ОЦЗ з 28.04.2017 року №55 введено в дію структуру та штатний розпис апарату Закарпатського ОЦЗ з 28.04.2017 року і за Змінами до структури та штатного розпису Закарпатського ОЦЗ, затверджених в.о.голови Державної служби зайнятості і з 28.04.2017 року з'явилися нові посади, які на підставі рекомендацій тимчасової комісії із визначенням працівників, які мають переважне право на залишення на роботі та були запропоновані працівникам, що стверджується відповідними попередженнями.

Станом на 28.04.2017 року, тобто на момент персонального попередження працівників ОСОБА_2 перебувала на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ і відповідно до змін до структури та штатного розпису апарату, які були затверджені в.о.голови Державної служби зайнятості (центрального апарату) 24.04.2017 року підлягала виведенню зі штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ.

У порядку працевлаштування і на виконання вимог ч.3 ст.49-2 КЗпП України та на підставі рекомендацій комісії ОСОБА_2 була запропонована вакантна посада начальника новоствореного фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ, яка відповідала її кваліфікації, та на зайняття якої вона надала згоду від 28.04.2017 року, що підтверджується персональним попередженням.

22 травня 2017 року ОСОБА_2 на підставі заяви від 28.04.2017 року була призначена за переведенням на посаду начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ від 25.05.2017 року № 95-к.

На час письмового попередження, а саме з 03.05.2017 року посада начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ вже була зайнятою ОСОБА_2, так як 28.04.2017 року вона надала згоду на зайняття цієї посади та того ж дня подала заяву на ім'я директора Закарпатського ОЦЗ про призначення її на посаду, що стверджується матеріалами справи.

У відповідності до вищезазначеного наказу №55 від 28.04.2017 року про введення в дію структури та штатний розпис Закарпатського ОЦЗ була також введена посада заступника начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ.

Відповідно до ч.1 ст.32 КЗпП України та рекомендації Комісії відповідачем 28.04.2017 року персонально повідомлено провідного аудитора відділу внутрішнього контролю Закарпатського ОЦЗ ОСОБА_3 про зміну істотних умов праці та запропонував їй зайняти посаду заступника начальника новоствореного відділу фінансового забезпечення і того ж дня нею надано письмову згоду на зайняття цієї посади, що стверджується матеріалами справи.

Дана посада була відповідачем запропонована саме ОСОБА_3 і тому, що вона ще на підставі наказу Закарпатського ОЦЗ від 21.04.2017 року №72-к з 24.04.2017 року розпочала проходження стажування на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ.

У зв'язку з введенням у дію 28.04.2017 року нового штатного розпису апарату Закарпатського ОЦЗ, згідно якого посада заступника начальники відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ, на якій ОСОБА_3 проходила стажування була виведена, а була введена посада заступника начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ, яка за своїми функціональними обов'язками відповідала вищезазначеній посаді та були внесені відповідні зміни до наказу від 21.04.2017 року №72-к, що стверджується наказом від 03.05.2017 року №78-к.

На підставі наданої ОСОБА_3 письмової згоди від 28.04.2017 року на зайняття посади заступника начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ та її заяви від 03.05.2017 року і з цієї дати було зараховано на стажування на зазначену посаду у новостворений відділ.

Згідно з п.п.1.1 наказу Закарпатського ОЦЗ від 29.05.2017 року №101-к ОСОБА_3 призначено за переведенням на посаду заступника начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ, як така, що пройшла стажування на підставі її заяви від 28.04.2017 року та висновку керівника стажування ОСОБА_2 від 25.05.2017 року.

Відповідачем не заперечується, що посада провідного аудитора відділу внутрішнього контролю Закарпатського ОЦЗ, на якій станом на день введення в дію нового штатного розпису апарату перебувала ОСОБА_3 не підлягала виведенню (скороченню) зі штату Закарпатського ОЦЗ, однак ОСОБА_3 було запропоновано на підставі рекомендацій комісії та в порядку ч.1 ст.32 КЗпП України надано згоду та переведення на посаду заступника начальника новоствореного відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ, оскільки вона на той час проходила стажування на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ.

За таких обставин, посади начальника та заступника начальника новоствореного відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ не могли бути запропоновані ОСОБА_1, так як на момент її попередження 03.05.2017 року на зайняття вказаних посад надали свої письмові згоди відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які того ж дня написали заяви про призначення їх на вказані посади і відповідач не мав можливості запропонувати ці посади позивачу, так як були б порушені трудові права та гарантії цих працівників.

Доводи ОСОБА_1 про те, що їй незаконно не було запропоновано дві вакантні посади, що відповідали її кваліфікації у відповідача, а саме: посада начальника або заступника начальника відділу фінансового забезпечення Закарпатського ОЦЗ не ґрунтується на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги судова колегія до уваги не приймає так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой