Ухвала

11 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 133/2442/17

провадження № 61-43612ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) на свою користь середній заробіток за час виконання військового обов'язку, починаючи з 17 липня 2015 року по день винесення судового рішення; допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час виконання військового обов'язку, починаючи з 17 липня 2015 року до 08 червня 2018 року (дати ухвалення рішення), в розмірі 42 343,04 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави 704,80 грн судового збору. Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення середнього заробітку за час виконання військового обов'язку, в межах суми платежу за один місяць в розмірі 1 218,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року змінено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час виконання військового обов'язку, починаючи з 17 липня 2015 року до 08 червня 2018 року в розмірі 46 472,50 грн з вирахуванням усіх обов'язкових податків, платежів та зборів. В іншій частині рішення міськрайонного суду залишено без змін.

30 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив указані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення невиплаченої заробітної плати за час виконання військового обов'язку, починаючи з 17 липня 2015 року по день винесення судового рішення, у розмірі 46 472,50 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Посилання заявника касаційної скарги на те, що суд першої інстанції помилково розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки вона підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження, є безпідставними.

Зі змісту статті 274 ЦПК України вбачається, що справи, які виникають з трудових відносин розглядаються судами в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення невиплаченої заробітної плати відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак