Номер провадження: 22-ц/785/1415/18
Номер справи місцевого суду: 509/4554/17
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року м. Одеса

Справа №509/4554/17

Провадження №22-ц/785/1415/18

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Калараш А.А.,

суддів - Погорєлової С.О.,Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Драганової Ю.С.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Кочко В.К. 15 грудня 2017 року в смт. Овідіополь , -

встановив:

У листопаді 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Позивач посилався на те, що 03.04.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у розмірі 130 000, 00 доларів США з розрахунку 12,50% річних на строк з 03.04.2007 року до 02.04.2032 року.

Позивач просив суд зняти арешт з нерухомого майна, а саме: дачного будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, який накладено: 30.04.2015 року згідно ухвали Овідіопольского районного суду Одеської області від 29.04.2015 року та 15.07.2015 року згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2015 року.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивачем ПАТ «Дельта Банк» принесено апеляційну скаргу на вищевказане рішення, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2017 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

Відзив представника відповідачів ОСОБА_4 на апеляційну скаргу мотивований тим, що заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на спірні об'єкти нерухомості скасовано і справу знаходиться в провадженні суду, тому немає підстав для звільнення майна з під арешту і оскаржуване рішення про цій справі є законним.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції -скасуванню з ухваленням нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав.

Проте ,з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.04.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2, був укладений кредитний договір №0 згідно з умовами якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у розмірі 130 000, 00 доларів США з розрахунку 12,50% річних на строк з 03.04.2007 року до 02.04.2032 року / а.с. 13-17/.

З метою забезпечення грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки №1778 від 03.04.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно будинок із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 / а.с. 18/.

Пунктом 4.1. іпотечного договору передбачено здійснення звернення стягнення у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або порушення боржником будь-якого зобов'язання Кредитного договору та договору іпотеки.

Відповідно до п 4.2. розділу 3 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 іпотечного договору та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» -п. 4.6. іпотечного договору.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону - ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Так, за приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "ДельтаБанк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним договором, АТ "УкрСиббанк" передає АТ "ДельтаБанк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "ДельтаБанк" замінює АТ "УкрСиббанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "ДельтаБанк" прав вимоги до боржників до АТ "ДельтаБанк" переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами / а.с.22-23/.

З матеріалів справи вбачається , що позичальник за кредитним договором свої зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 3 596 472,55 грн.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено наявність записів про заборони відчуження об'єктів нерухомості, які є предметом іпотеки / а.с.6-12/.

15.04.2015 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2015 року по справі № 509/1852/15ц накладено арешт на дачний будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3

15.07.2015 року накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2015 року по справі № 520/9655/15ц на дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 / а.с. 6-12/.

Накладені арешти на іпотечне майно перешкоджають АТ «Дельта Банк» виконати примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та ст. ст. 1, 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачем в справі є боржник. Як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, може бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

Оскільки, належним чином зареєстрована іпотека у 2007 році виникла раніше накладення арешту у 2015 році на предмет іпотеки, то позов про звільнення з-під арешту іпотечного майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки такий арешт порушує права іпотекодержателя.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк»,суд першої інстанції не врахував вищенаведене та помилково відмовив з підстав обрання Банком невірного способу захисту.

За таких обставин, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк», підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухвалення нового судового рішення про задоволення позову, оскільки рішення було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376,374, 381-384,390 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна дачного будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, який накладено: 30.04.2015 року ухвалою Овідіопольского районного суду Одеської області від 29.04.2015 року по справі №509/1852/15ц, номер запису про обтяження 9549230, та 15.07.2015 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2015 року по справі №520/9655/15ц, номер запису обтяження 10429027.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.09.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області: А.А. Калараш

С.О.Погорєлова

О.М.Таварткіладзе