МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Пр. №2/521/3797/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі

головуючого судді Сегеди О.М.,

при секретарі Романюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення понесених комунальних витрат,

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 посилаючись на те, що відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 1997 року №577 належить на праві власності квартира №31, по вул. Мельницькій, в будинку №32 «В», у м. Одесі, співвласниками вищевказаної квартири відповідно є по 1/8 частці є позивачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька, ОСОБА_8, який помер 29 травня 2014 року.

Зазначили, що в даній квартирі проживають позивачі з їх законним представником та зареєстрована ОСОБА_6, відповідачі з 2014 року припинили брати участь в утриманні спільної власності пояснюючи це тим, що у квартирі не проживають, та з березня 2018 року відповідачі вселились у квартиру №31, по вул. Мельницькій, в будинку №32 «В», у м. Одесі, однак повністю ігнорують рахунку за комунальні послуги.

Посилаючись на те, що з 01 січня 2012 року по 01 травня 2018 року вона сплатила за утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, споживання холодної води 10160,58 грн., позивачка просила суд стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти пропорційно часткам у праві власності, що складає ? частин, а саме 7620,43 грн. понесених витрат на по оплаті комунальних послуг та судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Позивачі та їх представник, яка діє на підставі довіреності від 11 вересня 2018 року, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 58).

Відповідачі та їх представник, яка діє на підставі ордеру від 12 вересня 2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволенні позову, раніше надали суду відзив на позов (а.с. 61).

В обґрунтування відзиву зазначили, що вони, як співвласники, не мали можливості потрапити у спірну квартиру, оскільки ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_9 чинили їм перешкоди у користуванні. Тільки у березні 2018 року вони вселилися в квартиру. Зазначили, що твердження позивачів стосовно того, що вони припинили утримання спільної власності з 2014 року не відповідає дійсності, оскільки останні не допускали їх до квартири та не йшли на жодні перемовини, тому просили суд відмовити у задоволенні позову, та надали заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 36-39, 114-115).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності за №577 від 18 грудня 1997 року в рівних частках квартира №31, по вул. Мельницькій, 32 В, в м. Одесі (а.с. 12).

27 лютого 1998 року право власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується довідкою КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 12 звор.).

Встановлено, що 29 травня 2014 року ОСОБА_8, помер, та після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину спадкового майна, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, яка належала померлому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності №577 від 18 грудня 1997 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16 грудня 2014 року (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_8, а саме ? частину квартири АДРЕСА_2, прийняли його рідні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які 16 грудня 2014 року зареєстровали своє право власності у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10).

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_9 про вселення та визначення порядку користування квартирою задоволено частково, суд вирішив: встановити порядок користування квартирою №31, що знаходиться у будинку №32 В по вул. Мельницькій в м. Одесі, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та складається з трьох житлових кімнат площею 40,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 17,2 кв.м., 2-а кімната площею 10,5 кв.м., 3-я кімната площею 12,6 кв.м., кухні площею 5,6 кв.м., вбиральні площею 0,8 кв.м., ванної кімнати площею 1,9 кв.м., коридорів площею 4,4, 1,2 кв.м., комори площею 1,0 кв.м., загальною площею 55,9 кв.м.; виділено в користування ОСОБА_5 та ОСОБА_5 О.М. житлову кімнату площею 17,2 кв.м. і балкон площею 0,7 кв.м., які позначені в технічному паспорті від 31 грудня 2016 року під №5 та №10, що розташовані в квартирі №31, за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В; виділено в користування ОСОБА_7 житлову кімнату площею 12,6 кв.м., яка позначена в технічному паспорті від 31 грудня 2016 року під №8, що розташована в квартирі №31, за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В; виділено в користування ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 житлову кімнату площею 10,5 кв.м., яка позначена в технічному паспорті від 31 грудня 2016 року під №6, що розташована в квартирі №31 за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В; залишено в загальному користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 - кухню площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., коридори площею 4,4, 1,2 кв.м., комору 1,0 кв.м., що розташовані в квартирі №31 за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В (а.с. 40-46).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 06 листопада 2018 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року було змінено в частині встановлення порядку користування місцями загального користування, та викладено в наступній редакції: Залишити в загальному користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 кухню площею 5,6 кв.м., вбиральню площею 0,8 кв.м., ванну кімнату площею 1,9 кв.м., коридори площею 4,4, 1,2 кв.м., комору 1,0 кв.м., балкон площею 0,7 кв.м., що розташовані в квартирі №31 за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В (а.с. 125-130).

Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 30 липня 2018 року, ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. СталінградуАДРЕСА_3 (а.с. 29).

Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 30 липня 2018 року, ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. СталінградуАДРЕСА_3 (а.с. 30).

Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 30 липня 2018 року, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ч. 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У частині 4 статті 319 ЦК України яка регулює правовідносини повязані зі здійсненням права власності вказується, що власність зобовязує.

Згідно вимог статті 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності відповідно до ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що квартира №31 за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, 32 В, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Позивачка в судовому засіданні поянила суду, що за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2018 року вона сплатила комунальні послуги за утримання будинку та прибудинкової території, вивіз сміття, споживання холодної води та опалення у розмірі 10160,58 грн.

На підтвердження зазначеного, позивачка надала суду довідку про нарахування оплати за житлово-комунальні послуги КП «ЖКС «Хмельницький» за період з 01 січня по 2012 року по 01 травня 2018 року, за яким сума нарахованих платежів складає 10160,58 грн., сплачених 7734,74 грн., особовий рахунок відкритий на імя ОСОБА_5 (а.с. 22-23).

Крім цього, надала до суду реєстр нарахувань та оплат КП «Теплопостачання міста ОСОБА_9» станом на 19 лютого 2018 року, особовий рахунок відкритий на імя ОСОБА_5, згідно якого сума до сплати за період з вересня 2016 року по січень 2018 року складає 10912,49 грн., сплачена сума 3434,52 грн., залишок 7477,97 грн. (а.с. 24).

Відповідно до ст. 360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц, тлумачення статті 360 ЦК України свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об'єкту права власності, а певному суб'єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб'єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб'єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб'єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Тобто, в даному випадку використання послуг водовідведення та опалення лише для потреб осіб, що проживали у квартирі, а не для утримання самої квартири, а тому вони не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України.

Відповідно до листа КП «ЖКС «Хмельницький» від 29 жовтня 2018 року вказано, що згідно бази даних КП «ЖКС «Хмельницький» за адресою: АДРЕСА_4, особовий рахунок відкритий на імя ОСОБА_5, сплату за період з 01 січня 2012 року по 01 травня 2018 року надходило щомісяця на особовий рахунок вказаної квартири, встановити ким саме були здійснені платежі не є можливим (а.с. 108).

Згідно листа КП «Теплопостачання міста ОСОБА_9» від 09 листопада 2018 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_5, відкритий особовий рахунок № відкритий на імя ОСОБА_5, станом на 01 листопада 2018 року за даним особовим рахунком обліковується заборгованість у розмірі 11135,83 грн. (а.с. 116-118).

З розрахунку заборгованості вбачаєтеся, що останній платіж був здійснений у березні 2017 року (а.с. 117)

В процесі розгляду справи позивачка надала до суду копії квитанцій на підтвердження сплати нею комунальних послуг, однак, у вказаних квитанціях відсутні відомості про особу, яка фактично здійснювала оплату платежів, визначених квитанціями, відсутній підпис особи платника, проте міститься інформація про особу, на ім'я якої ці квитанції надсилаються та нараховується оплата, тобто ОСОБА_5

За приписами ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні стверджувала, що вона з чоловіком сплачувала комунальні послуги та квитанції по сплаті надавала позивачці, з підстав чого суд не має можливості встановити чи дійсно позивачка понесла витрати по сплаті комунальних послуг.

Суд враховує те, що особові рахунки по квартирі №31, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 32-В відкриті на імя ОСОБА_5, в даний час за вказаною квартирою наявна заборгованість по сплаті комунальних послуг.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме позивачі оплачували комунальні послуги по квартирі №31, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 32-В та послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, зокрема у зазначеному ними розмірі 10196,31 грн., а відповідачі їх не несли - суду не надано.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у звязку з недоведеністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у справі складає 704,80 грн., який був сплачений позивачами при зверненні до суду та у звязку з відмовою у задоволенні позову такі витрати покладаються на позивачів (а.с. 1)

Керуючись ст.ст. 15, 16, 355, 356, 358, 360, 361, 386, 391 ЦК України, ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2, яка дії в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення понесених комунальних витрат залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 листопада 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда