АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1380/18 Номер провадження 22-ц/786/1933/18Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар: Філоненко О.В.

за участі представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_6

відповідач: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5

на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, постановлену 09 липня 2018 року

по справі за заявою представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду із вказаним позовом.

Разом з позовною заявою її представником ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони ОСОБА_7 здійснювати на належній їй земельній ділянці по вул. Личанська, 70-1 в м. Миргород поза межами будівель будь-які проектні та фактичні роботи стосовно існуючих та нових трубопроводів і інших мереж водопостачання, водовідведення, газопостачання, електричних мереж, здійснення насаджень багаторічних культур, влаштування або перекриття вїздів та виїздів на земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що невжиття вищезазначених заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки, що належить ОСОБА_7

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 липня 2018 року заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки заборонено останній здійснювати на належній їй земельній ділянці кадастровий номер :50:039:0041, яка розташована за адресою м. Миргород, вул. Личанська, 70-1, поза межами будівель, будь-які фактичні роботи (крім невідкладних ремонтних) стосовно існуючих та нових трубопроводів і інших мереж водопостачання, водовідведення, газопостачання, електричних мереж, здійснення насаджень багаторічних культур, влаштування або перекриття вїздів та виїздів на ділянку з вул. Личанської.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду про забезпечення позову її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5, просив скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме недоведеність того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення, а також залишення поза увагою суду того, що застосовані заходи забезпечення позову не відповідають обставинам справи та порушують права та інтереси відповідача.

27 серпня 2018 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін. Вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення позову у спосіб, заявлений ним у заяві. Зазначає, що такі заходи забезпечення позову є необхідними та достатніми для забезпечення виконання рішення суду про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки шляхом заборони вчинення певних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Згідно ст. 404 ч. 1 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Заява представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 не містить обґрунтування того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову, у спосіб заявлений останнім, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по суті позовних вимог. Місцевим судом такі обставини також не були встановлені. Мотивів забезпечення позову суд першої інстанції не навів.

Колегія судів звертає увагу на те, що засоби забезпечення позову мають узгоджуватись із характером спору між сторонами. Так, при встановленні земельного сервітуту позивачу буде надано право на користування земельною ділянкою, що належить відповідачу. При цьому, права останнього на володіння, користування та розпорядження цією земельною ділянкою не припиняються. Встановлення сервітуту не тягне за собою припинення права власника на здійснення проектних та фактичних робіт на земельній ділянці.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ч.ч. 1, 2 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Забезпечення позову у спосіб, визначений місцевим судом фактично обмежує право ОСОБА_7 на володіння, користування та розпорядження власною земельною ділянкою. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, місцевим судом було накладено заборону на вчинення певних дій на всій земельній ділянці кадастровий номер :50:039:0041, яка розташована за адресою м. Миргород, вул. Личанська, 70-1, у той час як предметом спору є частина земельної ділянки, в межах якої може бути встановлено сервітут.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ним було постановлено помилкову ухвалу про задоволення заяви представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 про забезпечення позову, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення.

Посилання апелянта на необхідність стягнення з позивача судових витрат, повязаних з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги на увалу місцевого суду є безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.ст. 141, 265 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а питання про розподіл судових витрат вирішується під час ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 09 липня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення сервітуту щодо земельної ділянки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_8

--//-- ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1