АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1649/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів Василенко Л.І.,Нерушак Л.В.

секретар Анкудінов О.І.

учасники справи:

позивач КС «Ліга-Жашків»

відповідач (скаржник) ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2017 (ухвалене о 13 год. 10 хв. у залі судових засідань Маньківського районного суду, суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1, повний текст складено 29.08.2017) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах кредитної спілки «Ліга-Жашків» до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та річних процентів за порушення виконання грошового зобов'язання, :

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 в інтересах КС «Ліга-Жашків» звернувся до суду 21.07.2016 з даним позовом, яким, після послідуючого уточнення, просив стягнути з відповідача на користь КС «Ліга-Жашків» суму коштів в розмірі 54 038,28 грн. нанесених збитків шляхом порушення зобовязань, 50000,00 грн. моральної шкоди та 2175,00 грн. судових витрат.

В обґрунтування вимог вказано на те, що протягом тривалого часу відповідач не виконував рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 21.09.2010 у справі №2-715-2010, а також рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 15.11.2010 у справі №2-982-2010, та вирок від 16.09.2010 у справі №1-122/2010, внаслідок чого позивачу заподіяно як матеріальних, так і моральних збитків, відбулось знецінення коштів, які відповідач має сплатити позивачу. Період, за який позивачем заявлені вимоги, визначений з 01.08.2013 по 31.03.2017.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2017 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 43157,22 грн., з яких: 11659,43 грн. інфляційних втрат та 31497,79 грн. відсотків за порушення виконання грошового зобов'язання, а також судовий збір в розмірі 902,19 грн. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

При цьому суд виходив з того, що внаслідок прострочення виконання відповідачем грошових зобовязань, що виникли з рішень судів, вона має сплатити на користь позикодавця (позивача) інфляційні втрати та проценти за користування коштами у розмірі, визначеному договором позики. Задовольняючи частково позовні вимоги про нарахування процентів за невиконання судового рішення, суд першої інстанції виходив з суми заборгованості 27 985,60 грн. з подальшим її зменшенням за рахунок здійснених відповідачем виплат, та визначеного умовами договору позики розміру процентів, що становить п'яти процентів місячних або 0,1644 відсотки за один день.

На вказане рішення суду першої інстанції представник відповідача подала 12.09.2017 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати. В обґрунтування вказано на те, що відповідач погашав заборгованість, чого суд не врахував. Станом на 01.05.2017 борг був повністю погашений. Суд невірно застосував положення ст. 625 ЦК України у цій справі, оскільки за основу розрахунку взято суму заборгованості до якої входять відсотки, що є порушенням законодавства. Відповідач у звязку зі скрутним матеріальним становищем та незадовільним станом здоровя вчасно борг погасити перед позивачем не могла.

Справа переглядалася судами різних інстанції неодноразово. Востаннє, постановою Верховного Суду від 25.07.2018 року рішення апеляційного суду Черкаської області від 24.10.2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07.11.2017 року про виправлення описки було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 12.03.2010 між КС «Ліга-Жашків», як позикодавцем, та ОСОБА_3, як позичальником, укладено договір позики №412, строком на 1 рік, згідно якого відповідачу надано позику в розмірі 43000,00 грн. на соціальні потреби під 0,1644 % від суми залишку позики, за кожний день користування нею.

Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 16.09.2010 у кримінальній справі №1-122/2010 ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та стягнуто з неї на користь КС «Ліга-Жашків» 7053,93 грн. матеріальної шкоди і 500,00 грн. моральної шкоди.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 21.09.2010 у справі №2-715-2010 задоволено позов КС «Ліга-Жашків» до ОСОБА_3 та стягнуто з останньої на користь позивача заборгованість за договором позики від 12.03.2010 №412 в розмірі 53814,79 грн., з яких 43000,00 грн. сума позики, 10817,79 грн. проценти, нарахованих за користування позикою, а також 538,15 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на ІТЗ, а також розірвано відповідний договір позики.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 15.11.2010 у справі №2-982-2010 задоволено позов КС «Ліга-Жашків» до ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість по відсотках, нарахованих за користування позикою за договором від 12.03.2010 №412 в розмірі 2756,72 грн.; 51,00 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на ІТЗ.

З метою виконання вказаних рішень судів позивачем предявлено на виконання до органів ДВС виконавчі документи на стягнення боргу з відповідача.

Згідно довідки ВДВС №370 від 16.08.2017 утримання боргу з відповідача у цій справі здійснювалось в період з 01.01.2012 по 01.05.2017 на загальну суму 37349,47 грн. та заборгованість по виконавчому листу №2-715 від 04.10.2010 станом на 01.05.2017 відсутня.

Відносини між сторонами у справі мають таке правове регулювання.

За змістом статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачена відповідальність боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідно до якої він, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц до правовідносин, які виникають з приводу виконання судових рішень, можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України), адже у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Оскільки заборгованість в цій справі позивач нараховує у звязку з невиконанням відповідачем судових рішень про стягнення грошових коштів, висновки суду першої інстанції про розрахунок відсотків у розмірі, визначеному договором позики, а не згідно ст.625 ЦК України є таким, що не відповідає наведеному вище висновку ВП ВС.

Крім того, рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 21.09.2010 договір позики від 12.03.2010 №412 розірвано, отже його умови до визначення розміру відсотків у цій справі застосовуватися не можуть.

У даному випадку суд першої інстанції підмінив правову природу процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, з процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, передбаченими, зокрема, ст. 1048 ЦК України.

Разом з тим, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами. Тому під час вирішення спорів про стягнення процентів річних суд повинен визначити, чи позивач вимагає сплати процентів за користування грошовими коштами, наданими в якості позики, кредиту, банківського вкладу, чи зміст вимоги складає застосування відповідальності за порушення грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Отже розмір відсотків річних за прострочення виконання грошових зобовязань за встановлених обставин має визначатися згідно вимог ст.625 ЦК України.

Розмір заборгованості відповідача у цій справі визначено довідкою ВДВС Жашківського РУЮ ГУЮ у Черкаській області №370 від 16.08.2017, яка станом на 01.08.2013 становила 27 985,60 грн.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне врахувати здійснене відповідачем погашення боргу, про що йдеться у апеляційні скарзі.

Однак доказів повного погашення заборгованості у належний строк, про що вказує скаржник, суду надано не було.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суму трьох процентів річних необхідно обраховувати, виходячи з розрахунку: С х 3% х Д:365, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Розрахунок 3% річних у даному випадку буде таким.

2013 рік:

серпень 27985,60 грн. х 3% = 839,57 грн., далі за вищенаведеною формулою (лише у разі зміни суми боргу буде вказуватись розрахунок із зазначенням суми заборгованості), вересень - 839,57 грн., жовтень - 839,57 грн., листопад - 839,57 грн., грудень - 839,57 грн.

2014 рік:

січень - 26193,94 грн. х 3% = 785,82 грн., лютий - 785,82 грн., березень - 785,82 грн., квітень - 785,82 грн., травень - 21400,80 грн. х 3% = 642,02 грн., червень - 642,02 грн., липень - 642,02 грн., серпень - 20173,98 грн. х 3% = 605,22 грн., вересень - 18940,26 грн. х 3% = 568, 21 грн., жовтень - 568, 21 грн., листопад - 568, 21 грн., грудень - 568, 21 грн.

2015 рік:

січень - 17691,17 х 3% = 530,74 грн., лютий - 15796,55 х 3% = 473,90 грн., березень - 15165,01 х 3% = 454,95 грн., квітень - 14533,47 х 3% = 436,00 грн., травень - 13901,93 х 3% = 417,06 грн., червень - 13270,39 х 3% = 398,11 грн., липень - 398,11 грн., серпень - 12638,85 х 3% = 379,17 грн., вересень - 11375,77 х 3% = 341,27 грн., жовтень - 10744,23 грн. х 3% = 322,33 грн., листопад - 10115,69 грн. х 3% = 303,47 грн., грудень - 9484,15 грн. х 3% = 284,52 грн.

2016 рік:

січень - 8852,61 грн. х 3% = 265,58 грн., лютий - 8221,07 грн. х 3% = 246,63 грн., березень - 7589,53 грн. х 3% = 227,69 грн., квітень - 6957,99 грн. х 3% = 208,74 грн., травень - 6326,45 грн. х 3% = 189,79 грн., червень - 5694,91 грн. х 3% = 170,85 грн., липень - 5063,37 грн. х 3% = 151,90 грн., серпень - 4431,83 грн. х 3% = 132,95 грн., вересень - 3800,29 грн. х 3% = 114,00 грн., жовтень - 3168,75 грн. х 3% = 95,06 грн., листопад - 2537,21 грн. х 3% = 76,11 грн., грудень - 1905,67 грн. х 3% = 57,17 грн.

2017 рік:

січень - 1280,42 грн. х 3% = 38,41 грн., лютий - 38,41 грн., березень - 17,35 грн. х 3%= 0,52 грн.

Загальна сума 3% відсотків річних становить 18898,70 грн.

В наведених розрахунках, починаючи з січня 2012 року, позивач вказував, як базу нарахування відсотків 64396,25 грн., що є неправомірним. З довідки ВДВС №370 від 16.08.2017 вбачається, що утримання боргу з відповідача здійснювалось в період з 01.01.2012 по 01.05.2017 на загальну суму 37349,47 грн., тому суд першої інстанції вірно визначився із сумою заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 37349,47 грн., яка з врахуванням оплат станом на 01.08.2013 становила 27985,60 грн.

Апеляційний суд приймає до уваги те, що відповідачем було заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строків позовної давності та погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для цього.

Так ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 21.07.2016, яка не була ним підписана і недоліки якої були усунуті 23.08.2016. Згідно останнього доповнення до уточнень позовної заяви від 17.05.2017, позивач просив стягнути суми, розрахунок з яких проведено з 01.08.2013, що не виходить за межі строку позовної давності, оскільки повне погашення заборгованості за інформацією ДВС відбулось лише станом на 01.05.2017.

Зважаючи на вищевикладене, районний суд дійшов до вірного висновку, що до стягнення підлягають виключно лише нарахування здійснені за період з серпня 2013 року по березень 2017 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині порядку, періоду, базою нарахування та визначення розміру інфляційних втрат в сумі 11659,43 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки вони проведенні у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України та чинного законодавства.

Одночасно апеляційний суд відхиляє апеляційні доводи про те, що Суд невірно застосував положення ст. 625 ЦК України у цій справі, оскільки за основу розрахунку взято суму заборгованості до якої входять відсотки, що є порушенням законодавства, адже застосування вказаної норми права за обставин, встановлених у цій справі, (прострочення виконання грошового зобовязання, яке виникло з судового рішення про стягнення коштів), вбачається вірним за правовим висновком ОСОБА_6 Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Апеляційні доводи про те, що відповідач у звязку зі скрутним матеріальним становищем та незадовільним станом здоровя вчасно борг погасити перед позивачем не могла, не свідчать про неможливість стягнення коштів у цій справі, адже за наведених обставин відповідач мала звертатися до суду із відповідними заявами про відстрочення чи розстрочення виконання рішень судів у порядку, передбаченому чинним на момент їх подання цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2017 у даній справі слід змінити, скасувавши в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобовязання у звязку з неправильним застосування судом норм матеріального права ст.625 ЦК України (правова норма, що поширює свою дію на правовідносини сторін у справі, яку суд помилково не застосував), та вказати, що з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 18898,70 грн. відсотків, та в частині вирішення питання про судові витрати.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій. Позовні вимоги у справі задоволено на 56,11 % (заявлена вимога про стягнення 54456,57 грн., а судами стягнуто 30558,14 грн.). В суді першої інстанції сплачено позивачем 1450,00 грн. судового збору, а в апеляційному суді відповідачем 2244,00 грн. судового збору, отже 2072,70 грн. судового збору має сплачувати відповідач, а 1621,30 грн. позивач. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 451,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах КС «Ліга-Жашків» до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та річних процентів за порушення виконання грошового зобов'язання змінити, скасувавши в частині вирішення позовних вимог про стягнення 3% відсотків річних за прострочення виконання грошового зобовязання та в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КС «Ліга-Жашків» 18 898,70 грн. в якості 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь КС «Ліга-Жашків» 451,40 грн. судового збору за розгляд цієї справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 22.08.2017 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 26 вересня 2018 року .

Суддя-доповідач

Судді