АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 року м. Харків

Справа № 641/6096/17

Провадження № 22-ц/790/4284/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Огар І.В.,

Учасники справи :

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна правова компанія «Бонд інтелект груп»,

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1.

Треті особи (за зустрічним позовом): ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 31 травня 2018 року, ухвалене суддею Боговським Д.Є.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна правова компанія «Бонд інтелект груп» до ОСОБА_1 про стягнення суми, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна правова компанія «Бонд інтелект груп», треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про розірвання договору,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 100975 грн. та судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивований тим, що між сторонами було укладено договір №9/17 від 09.04.2017 року про надання послуг, направлених на продаж обєкта нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1, за яким позивач зобовязувався безоплатно, за виключенням випадків передбачених п.3.1. Договору, надати послуги ОСОБА_1 з продажу трикімнатної квартири. Позивачу стало відомо, що відповідачем 19.06.2017 року було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, тому відповідно до положень п.3.1 Договору ОСОБА_1 повинна сплатити Товариству 5% від ціни продажу, оскільки відчужила обєкт нерухомості самостійно. Крім того, у звязку з невиконанням відповідачем свого обовязку щодо сплати боргу (винагороди) ОСОБА_1 за умовами Договору, а також вимог ЦК України, має сплатити пеню, яка станом на 05.09.2017 складає 131706 грн. та яку позивач вважає за потрібне зменшити до 40000 грн. враховуючи фінансовий стан відповідача.

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» з зустрічним позовом, який в подальшому уточнила, та просила розірвати договір №9/17, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» про надання послуг, направлених на продаж обєкта, звільнивши її від обовязку зі сплати грошових сум.

Зустрічний позов ОСОБА_1 мотивований тим, що спірна квартира знаходиться у її власності разом з третіми особами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на продаж якої вони домовилися навесні 2017 року, проте згодом уточнила, що мала право розпоряджатися лише своєю 1/3 частиною квартири та письмової згоди на розпорядження усім обєктом нерухомості вони письмової згоди не давали, тому за положеннями ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном може бути визнаний судом недійсним.

Також зазначала, що відповідачем було знайдено покупця на квартиру з яким вони уклали договір про намір придбати квартиру, відповідачі в установлений строк виконали свої зобовязання за вказаним договором, підготували квартиру до продажу, знялися з реєстрації тощо та придбали іншу квартиру для проживання за кошти взяті у борг, який мав погашатися за грошові кошти отримані від відчуження спірної квартири. Проте, покупець відмовився від купівлі квартири, про що ані він, ані відповідач не повідомили завчасно, тому вважає, що вона не ухиляється від виконання обовязків за п.3.1, тоді як відповідач діяв недобросовісно не повідомивши про те, що угода не відбудеться, у звязку з чим на підставі ст.614, 651, 652 ЦК України договір має бути розірвано.

У запереченнях на зустрічний позов ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» просило відмовити у задоволенні зустрічного позову у звязку з його необґрунтованістю та незаконністю. Вважає помилковим твердження ОСОБА_1 відносно того, що неприбуття покупця до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу квартири є істотним порушенням договору з боку ТОВ «МПК «БІГ» та що це є підставою для його розірвання в порядку ст.651 ЦК України, оскільки ТОВ не несе відповідальність за виконання обовязків жодною із сторін договору купівлі-продажу та виконало свій обовязок з пошуку покупця за прийнятну для продавця ціну і не припиняло після цього пошуку іншого покупця, як це необґрунтовано стверджує ОСОБА_1. Крім того зазначає, що підстави для розірвання договору передбачені ст.652 ЦК України на яку посилається ОСОБА_1 відсутні, оскільки істотних змін обставин не було. Вказує, що укладений між ТОВ «МПК «БІГ» та кубрак Л.П. договір не є правочином, відповідно до якого відбуваються будь-які зміни із правом власності на обєкт нерухомості (його відчуження), а направлений на надання послуг позивачу відповідно до глави 63 ЦК України, тому посилання ОСОБА_1 на положення ч.4 ст.369 ЦК України є необґрунтованими.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 31 травня 2018 року, позовні вимоги ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти в розмірі 100975,00 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1600 грн. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення мотивоване тим, що ані відповідачем ОСОБА_1, ані її представником суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп» допущені саме істотні порушення умов оспорюваного Договору про надання послуг, направлених на продаж обєкта нерухомості, що в свою чергу потягло спричинення шкоди ОСОБА_1 Також, суд першої інстанції зазначив, що зустрічні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки доказів на підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 не надано. Крім того, Договором про надання послуг, направлених на продаж обєкта нерухомості № 9/17 від 09.04.2017, було передбачено сплату винагороди у разі настання визначених договором обставин, умови цього договору погоджені між сторонами та виконувались ними, договір є дійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у повному обсязі ТОВ «МПК «Бонд інтелект груп».

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та вимог 263, 264 ЦПК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що згідно з вимогами ст.599 ЦК України строк дії договору №9/17 від 09.04.2017 року закінчився 22.04.2017 року у звязку із виконанням сторонами покладених на них зобовязань, оскільки ТОВ «МПК «БІГ» було знайдено покупця на спірну квартиру відповідно до умов п.3.1 та 7.4 Договору, а подальше укладення договору купівлі-продажу з таким покупцем не передбачено. Тому укладення ОСОБА_1 договору купівлі-продажу від 19.06.2017 року не породжує жодних прав та обовязків за спірним Договором.

Крім того вважає, що позов є передчасним, оскільки у ТОВ не виникли підстави для звернення до суду, адже у вимозі визначено семиденний строк з моменту отримання вимоги для її виконання.

Звертає увагу на порушення судом правил територіальної підсудності, оскільки на момент звернення з позовом ОСОБА_1 була зареєстрована не у Слобідському районі, а у Немишлянському (Фрунзенському), що згідно ст.378 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду, та вказує, що не мала можливість оскаржити ухвалу про відкриття провадження через юридичну необізнаність.

Посилається на порушення порядку підтвердження повноважень керівника позивача та повноважень представників позивача.

Зокрема також стверджує те, що позивачем не обґрунтовано належним чином суму стягнутої пені, не надано розрахунок та доказів отримання відповідачем вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «МПК «БІГ» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на незаконність та необґрунтованість скарги та ухвалення рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке відповідає меті та засадам цивільного судочинства.

Вказує, що договір породжує не одне зобовязання, а певну кількість зобовязань кожної із сторін та кореспондуючих їм прав іншої сторони, зокрема, невиконання відповідачем оплати відповідно п.3.1 Договору та порушення права позивача на винагороду обумовлює неможливість застосування ст.599 ЦК України до спірних правовідносин. Крім того, позивач здійснив спробу досудового врегулювання спору направивши вимогу, яку відповідач умисно не отримував, тому позов не можна вважати передчасним. Вважає, що судом першої інстанції жодних порушень щодо правил підсудності не вчинено.

Також зазначає, що жодні відомості відносно обмежень керівника позивача у ЄДР відсутні, тому генеральний директор уповноважений підписувати документи від імені позивача, а доводи відповідача щодо цього суперечать нормам чинного законодавства. Стверджує, що доводи відповідача про відсутність розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи, а порушення ст.263-265 ЦПК України не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що 09 квітня 2017 року між ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг, направлених на продаж обєкта нерухомості, за умовами якого ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4» зобовязується надати послуги, спрямовані на відчуження нерухомого майна трикімнатної квартири АДРЕСА_2, власниками якої є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до п.1.1 та 2.2.7 Договору BIG зобовязується безоплатно надавати послуги клієнту (ОСОБА_1П.) направлені на відчуження нерухомого майна, а клієнт доручає BIG надавати дані послуги на умовах Договору. Про кожний факт невиконання або неналежного виконання спеціалістами BIG довіреної їм роботи клієнт терміново повідомляє керівництво BIG для прийняття відповідних заходів реагування.

З матеріалів справи не вбачається, що клієнт за вказаним договором ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів в установленому порядку повідомляла керівництво BIG про будь-які факти неналежного виконання своїх обовязків спеціалістами компанії.

Суд першої інстанції правильно встановив відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушень істотних умов Договору з боку позивача.

Апеляційна скарга не містить доводів, якіб слугували підставою для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову.

Сторонами не заперечувався та не спростовувався факт самостійного без участі представника BIG укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 зазначеної квартири.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що пошук особи, яка бажає придбати обєкт нерухомості ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4» здійснює безоплатно, за винятком випадків: при направленні клієнтом (ОСОБА_1П.) вимоги до ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4» про розірвання даного договору; поданні позову про визнання його недійсним; при ухиленні клієнта від виконання умов договору; при ухиленні від укладення договору купівлі-продажу із покупцем, якого знайдено ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4»; при продажу, даруванні, іншому способі відчуження обєкту нерухомості через іншого посередника, самостійно або через представника. У перелічених випадках клієнт сплачує ТОВ «МПК «Бонд ОСОБА_4» винагороду в розмірі 5% від ціни продажу, вказаної в п. 1.2 цього договору.

Пунктом 1.2 договору було визначено бажану ціну продажу 1 219 500,00 грн,що є еквівалентом 45 000 доларів США. Винагорода в розмірі 5% від ціни продажу, вказаної в п. 1.2 цього договору склала 60 975 грн., яка правильно була стягнута судом першої інстанції.

Доводи відповідача стосовно різних екземплярів договору, що були надані суду сторонами, судова колегія відхиляє, з огляду на таке.

Так, дійсно зі змісту наданого позивачем договору № 9/17 вбачається, що бажана ціна продажу 1 219 500 грн, що є еквівалентом 45 000 доларів США (а.с.5), тоді як в наданому відповідачем договорі бажана ціна зазначена 45 000 (а.с.137) і за поясненями представника відповідача слід розуміти що вартість квартири зазначена в грн, а не в доларах США.

З таким твердженням сторони відповідача, судова колегія не погоджується і виходить з того, що відповідач ОСОБА_1 визначила бажану ціну продажу саме в сумі 1 219 500 грн, що є еквівалентом 45 000 доларів США , який і зазначено в її екземплярі договору, тому, що при огляді в суді апеляційної інстанції оригіналу договору, який надав позивач, ОСОБА_1 підтвердила свій підпис.

Про те, що саме таку бажану ціну відповідач мала на увазі 1 219 500 грн, що є еквівалентом 45 000 доларів США, свідчить і інший договір № 22/17 (а.с.184-189), укладений між позивачем, відповідачем і особою, яка мала намір придбати квартиру, належну відповідачу.

Так, згідно п.1.6. цього договору ціна об"єкту нерухомості складає 1 215 000 грн, що еквівалентно 45 000 доларів США. Оригінал цього договору також було оглянуто судом апеляційної інстанції і не заперечувалось відповідачем.

Також, відповідач погодилась, що зміст всього договору, в тому числі п. 3.1 і 4.1 , якими передбачена її відповідальність є однаковим як в її екземплярі договору так і в екземплярі, що надав позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги.

Відносно посилань відповідача на наявність підстав скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ст.378 ЦПК України у звязку з порушенням правил територіальної підсудності, то вони не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 378 ЦПК України передбачено, що справа не підлягає направленню на новий розгляд у звязку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_1 протягом розгляду даної справи звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до ТОВ «МПК «БІГ», при цьому жодних заяв про непідсудність даної справи цьому суду не зазначила. Крім того, у судових засіданнях брав участь представник ОСОБА_1, у виборі якого вона обмежена не була і мала можливість його заміни, та який також жодних заяв такого змісту не подавав, це ж стосується і повноважень представника позивача. Тому жодних поважних причин щодо неможливості заявити про непідсудність справи суду відповідачем не вказано, що виключає можливість застосування ч.1 ст.378 ЦПК України як підставу для скасування рішення суду.

Щодо доводів відповідача відносно припинення зобовязання виконанням згідно зі ст.599 ЦК України, слід зазначити, що вони спростовуються змістом укладеного між сторонами договору, а саме зі змісту п. 7.4 договору вбачається наступне: BIG вважається таким, що виконав послуги за Договором належним чином і у повному обсязі, якщо BIG знайдено покупця на квартиру клієнта за прийнятною для останнього ціною. Сторони цього Договору також вирішили, що якщо обєкт нерухомості буде продано клієнтом самостійно або через інших посередників незалежно від того, чи продано його буде за ту ціну, яка вказана у п.1.2 цього Договору, чи за іншою ціною ніж та, що вказана в п.1.2 Договору, або якщо обєкт нерухомості буде іншим способом відчужено клієнтом (подаровано, обміняно т.д.), то BIG вважається таким, що виконав свої обовязки належним чином та у повному обсязі.

Що стосується п. 4.1 договору, яким в разі невиконання або неналежного виконання сторонами своїх зобовязань, кожна сторона несе відповідальність відповідно до законів України та умов цього договору, а саме винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 3% від суми боргу за кожен день невиконання або неналежного виконання взятого на себе зобовязання, судова колегія наводить такі міркування.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами першою, другою статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Між тим, зі змісту вимоги позивача вбачається, що ОСОБА_1 повинна була перерахувати BIG грошову суму у розмірі 60 975 грн. на вказані ним реквізити у семиденний строк з моменту отримання даної вимоги.

Проте, ні до матеріалів справи, ні в судовому засіданні не було надано доказів отримання відповідачем вказаної вимоги. У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що ОСОБА_1 не отримано вимогу про сплату винагороди згідно договору, що також вбачається і з роздруківок з офіційного сайту «Укрпошти», наданих ТОВ «МПК «БІГ».

Крім того, зазначену вимогу було направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_3 21 червня 2018 року, тоді як позивачу на той час було відомо про продаж відповідачем вказаної квартири іншій особі.

Тоб-то, у позовній заяві, поданій позивачем 13.09.2017 року, дата вручення вимоги відповідачу не відповідає дійсності.

З огляду на це, судова колегія вважає, що розрахунок заборгованості по пені, який має відповідати вимогам статей 76, 77 ЦПК України відсутній.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору щодо стягнення пені, судова колегія вважає, що суд неправильно виходив із того, що вона підлягає стягненню з відповідача, оскільки, пеня, яку просить стягнути позивач, нарахована за невизначений період, адже вимогу ОСОБА_1 завчасно вручено не було, та без підтвердження належним розрахунком, тому апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не є підставою для його скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст.141 ЦПК України, судова колегія покладає судові витрати на відповідача пропорційно задоволеним позовни вимогам. Так, позов було пред"явлено на суму 100 975 грн, задоволено на суму 60975 грн, що складає 60,4%. Судовий збір було сплачено позивачем в сумі 1600 грн (а.с.1) , з яких за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 60,4 % в сумі 966 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 31 травня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна правова компанія «Бонд інтелект груп» (, м. Харків, вул. Червоношкільна набережна, 24, оф. 206) грошові кошти в сумі 60975 (шістдесят тисяч девятсот сімдесят пять) грн. і судовий збір в сумі 966 (девятсот шістдесят шість) грн.. 40 коп.

В іншій частині в задоволенні позову про стягнення пені відмовити.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст.389 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

ОСОБА_5

повний текст постанови

складено 28 вересня 2018 року