Номер провадження: 22-ц/785/6284/18
Номер справи місцевого суду: 2-3956/11
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про розподіл спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено.

23 червня 2018 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду тим, що апелянт була присутня під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду від 20 березня 2012 року, повний текст оскаржуваного рішення суду не отримувала, підпис про отримання рішення, що міститься в матеріалах справи, не належить їй.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 липня 2018 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано ОСОБА_3 строк для надання обґрунтованої заяви про поновлення строку.

11 вересня 2018 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження, однак причини, які зазначені у вказаній заяві ідентичні тим, що були нею вказані при поданні апеляційної скарги, інших поважних та обґрунтованих причин щодо пропущення строку нею вказано не було.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно п. 13 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є обєктивно непереборними і повязані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не можна визнати поважними.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду від 20 березня 2012 року була присутня (а.с.87), що свідчить про обізнаність відповідачем про наявність оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, для ОСОБА_3 відповідно до вимог ч. 1 ст.294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення рішення), встановлений строк на апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Однак, апеляційна скарга подана до суду лише 23 червня 2018 року.

У клопотанні ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобовязання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерелоправа.

У рішенні в справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, якщо наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

На підставі викладеного, прихожу до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2012 року, оскільки підстави наведені в заяві про поновлення строку є неповажними.

Керуючись ст. 358 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2012 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2