Єдиний унікальний номер № 616/536/18
Провадження № 2/616/263/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„14 вересня 2018 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі: головуючого судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

справа № 616/536/18

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 в якій просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що позивачеві на праві приватної власності належить квартира за № 2, яка розташована в будинку № 4 по вул. Центральній, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району Харківської області. В даній квартирі зареєстрований її рідний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але за вказаною адресою останній не проживає понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачеві ОСОБА_2 не чинить.

Позивач неодноразово прохала відповідача знятись з державної реєстрації, але останній у добровільному порядку не має наміру цього робити. Позивач вказує, що таке становище порушує її права та інтереси, не дає можливість користуватись своїм приватним житлом на власний розсуд.

Позивач ОСОБА_2 про розгляд даної справи була повідомлена належним чином, судову повістку отримала особисто 31.08.2018 р. (а.с.31). На адресу суду надана заява в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.35).

Відповідач ОСОБА_3 про розгляд даної справи також був повідомлений належним чином (а.с.32). На адресу суду надав заяву про розгляд справи без його участі. Також в даній заяві зазначається про повне визнання позову (а.с.33). Із письмової заяви відповідача вбачається, що він на даний час проживає в іншій країні.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Європейською конвенцією про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (п.1 ст.8 Конвенції).

Пункт 2 ст.8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п.2 ст.8 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с.10), є єдиним власником квартири, загальною площею 40,5 кв.м., розташованої по вул. Центральна (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району Харківської області, що також вбачається із ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.11) .

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області від 02 липня 2018 року за вих. № 2072, в зазначеній квартирі зареєстровані: позивач ОСОБА_2 та її рідний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Ступень споріднення вказаних осіб підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЯК № 564909 на імя ОСОБА_3, де матірю вказаної особи зазначено ОСОБА_2, тобто позивача (а.с.11).

Суд приходить до висновку, що відповідача було зареєстровано в квартирі позивача як члена сімї, оскільки ОСОБА_3 є рідним сином позивача.

За відомостями Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Відповідно до акту обстеження від 02 липня 2018 року, при обстеженні квартири № 2, розташованої за адресою: вул. Центральна, буд. 4, смт. Великий Бурлук Великобурлуцького району Харківської області ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою, але фактично на теперішній час за даною адресою не проживає (а.с.12).

Із будинкової книги для прописки громадян (а.с.15) вбачається, що відповідач за зазначеною вище адресою зареєстрований з 12 травня 1989 року (а.с.17).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст.191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач в наданій до суду заяві визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі(а.с.33).

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд приходить до висновку, що позивач довела свій позов, оскільки власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач, як член сім`ї, більше одного року без поважних причин не проживає у належному позивачеві жилому приміщенні, а тому суд вважає, що ОСОБА_3 втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Центральна, (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин.

Згідно п.14 «Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб», затвердженого постановою КМ України № 36 від 16.01.2003 p., зняття з реєстраційного обліку здійснюється також на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку жилого приміщення, розташованого по вул. Центральна, (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 82, 89, 200, 259, 263-265 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія МК № 097211, виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 17 вересня 1996 року таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. Центральна, (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка м. Уссурійськ Приморського краю, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія МН № 377328, виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 04 грудня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: вул. Центральна, (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серія МК № 097211, виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 17 вересня 1996 року, зареєстрована за адресою: вул. Центральна, (бувша вул. Радянська), буд. 4, кв.2 смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 вересня 2018 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області ОСОБА_4