Cправа № 127/9356/17
Провадження № 2-р/127/13/18
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 про розяснення щодо виконання судового рішення у справі №127/9356/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про розяснення щодо виконання судового рішення у справі №127/9356/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18 липня 2017 року судом було винесено рішення суду, яким задоволено частину позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», а також було ухвалено рішення щодо компенсації суми судового збору в розмірі 1547,84 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Заявник посилається на абзац 4, 5 пункту 2 постанови КМУ України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат повязаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», в яких вказано, що компенсація судових витрат особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах та підставою для компенсації судових витрат є судове рішення. Однак, в даній постанові не зазначено, яким чином та через який орган державної влади здійснюється перерахування вказаної компенсації судових витрат.

Таким чином, посилаючись на положення статті 271 ЦПК України, представник позивача просив надати розяснення щодо порядку виконання абзацу 4 резолютивної частини рішення суду від 18.07.2017р. №127/9356/17, а саме: «Компенсувати за рахунок держави на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1547,84 грн.».

В судове засідання представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень та роздруківкою, щодо вручення поштового відправлення з сайту «Укрпошта».

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся завчасно та належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 271 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про розяснення рішення.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви за відсутності учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши вимоги заяви та матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розяснення рішення суду, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 04 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 10890,32 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2017 року в цивільній справі №127/9356/17 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 07.04.2008 року у розмірі 10535,32 грн., з яких: 4999,39 грн. - заборгованість за кредитом, 5034,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та 501,68 грн. штраф (процентна складова). В решті позовних вимог відмовлено.

Цим же рішенням суду, в частині розподілу судових витрат, вирішено компенсувати за рахунок держави на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1547,84 грн. (а.с. 44-47).

Отже, резолютивна частина рішення суду є чіткою та зрозумілою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в мотивувальній частині рішення суду здійснено посилання на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в якій розяснено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (п. 35 вищевказаної постанови).

Згідно з частиною першою та другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому, задля безперешкодного виконання рішення суду, останнє повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Проаналізувавши зміст резолютивної частини рішення суду, в системному звязку з його мотивувальною частиною, суд дійшов висновку, що як резолютивна, так і мотивувальна частина рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2017 року у справі №127/9356/17, в тому числі й у частині розподілу судових витрат, є проста, доступна, зрозуміла і така що не допускає іншого тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд розяснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду, можливе тоді, коли воно є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суду викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Приймаючи до уваги положення статті 271 ЦПК України роз'яснення рішення - це більш повний, ясний, зрозумілий виклад тих фрагментів рішення, які здебільше знаходяться у його резолютивній частині. Роз'яснення судового рішення настає тоді, коли його зміст викладено нечітко, його положення незрозумілі, внаслідок чого реалізація такого рішення викликає труднощі чи стає неможливою. Роз'яснення рішення можливе без зміни його змісту у межах вирішеної судом правової вимоги.

Суть розяснення судового рішення полягає в тому, що суд має пояснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілим для зацікавлених осіб, що позбавляє його можливості реалізації або оскарження.

Отже, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, а також (або) для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як уже зазначено вище та слідує з мотивувальної частини заяви про розяснення судового рішення, представнику позивача зрозуміло рішення в частині компенсації судового збору, але не зрозуміло як дана частина рішення має виконуватись. Тобто він бажає дізнатись процедуру повернення сплаченого судового збору.

Однак, суд звертає увагу на те, рішення суду відповідає вимогам статті 265 ЦПК України, зокрема в резолютивній частині зазначено про розподіл судових витрат. При цьому, чинним законодавством України не передбачено необхідності зазначення в рішенні суду яким чином (послідовність дій) та яким саме органом державної влади має виконувати рішення суду.

З огляду на наведене, у задоволенні заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 про роз'яснення рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 липня 2017 року у справі № 127/9356/17 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 18, 258-260, 271 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1 про розяснення щодо виконання судового рішення у справі №127/9356/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: