КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/9277/17 Головуючий у 1 інстанції: Муранова-Лесів І.В.
Провадження № 22-ц/824/3154/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки. Зазначила, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2013 року з ОСОБА_3 стягнуто на її користь аліменти у розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання до досягнення нею 23 річного віку. На підставі рішення суду виданий виконавчий лист, який пред'явлений до примусового виконання. Аліменти із заробітної плати ОСОБА_3 утримувалися і перераховувалися вчасно. Починаючи з 14.03.2016 р., окрім зарплати ОСОБА_3 додатково почав отримувати пенсію за вислугу років, проте аліментів з отриманої пенсії не сплачував. 09.12.2016 вона отримала постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з закінченням навчання 30.06.2016. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 23.12.2016р. дії державного виконавця та винесену ним постанову визнано незаконними. Внаслідок введення відповідачем державного виконавця в оману щодо закінчення навчання, аліменти не стягувалися тривалий час, а попередньо стягнуті були нараховані без урахування розміру пенсії. Відтак, на даний час ОСОБА_3 має місце заборгованість по аліментам, яка згідно довідок-розрахунків державного виконавця за період з 01.03.2016 по 31.08.2017 становить 32 740,43 грн. ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 32 740,43 грн. та неустойку (пеню) по несплаченим аліментам в розмірі 132 287,67 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) по аліментах у розмірі 19719,78 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 неустойку (пеню) по аліментах у розмірі 132 287,67 грн. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд помилково вважав, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини ОСОБА_3 Постанова про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2016 року була визнана судом незаконною, заборгованість по сплаті аліментів визнав і відповідач. Суд безпідставно послався на те, що відповідачу не було відомо про те, що вона продовжила навчання до 28 лютого 2018 року, про що свідчить те, що він надав відповідну довідку до відзиву на позовну заяву. Також не погоджується з наявністю підстав для зменшення розміру неустойки за прострочення сплати аліментів Частина 1 ст. 196 СК України в редакції на час вирішення спору передбачала обмеження у стягненні неустойки по аліментам в розмірі 100 відсотків заборгованості. На час виникнення спірних відносин такого обмеження вказана норма не містила.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 є повнолітньою дочкою ОСОБА_3

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання в розмірі 1/5 частини від заробітку(доходу), починаючи з 26.03.2013 р. до припинення навчання і до досягнення ОСОБА_2 23 річного віку (а.с.5,6).

На виконання вказаного рішення суду 24.04.2013 року виданий виконавчий лист №359/2750/13-ц, 2/359/1374/13 (а.с.5,6).

18.11.2016 року головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесена постанову про закінчення виконавчого провадження №37867888 з тих підстав, що ОСОБА_2 закінчила навчання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2016 року дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо закінчення виконавчого провадження визнані неправомірними. Скасовано постанову головного державного виконавця Шепелевої О.С. Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про закінчення виконавчого провадження від 18.11.2016 року (а.с.7,8).

05.05.2017 року постановою державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_5 було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/359/1374, виданого 24.04.2013 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/5 частини (а.с.9- на звороті).

Відповідно до довідки Бориспільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 20 червня 2017 року з березня 2016 року відповідач ОСОБА_3 отримував пенсію (в березні 2016 - 748,51грн. з квітня по червень 2016 року - по 5550,92 грн. щомісячно, з липня 2016 по червень 2017 включно - по 5799,90 грн. щомісячно (а.с.34).

Після призначення пенсії в березні 2016 року ОСОБА_3 в добровільному порядку аліменти у визначеній судом частці з пенсії не виплачувалися.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 01.03.2016 по 20.06.2017р., складеної старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області № 17107 від 29.06.2017 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_3 по аліментам станом на 20.06.2017 становить 17 399,82 грн. (а.с.10).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період липень-серпень 2017 року №53777 від 16.11.2017 року, станом на 16.11.2017 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість в сумі 2319,92 грн. (згідно довідки Бориспільського ОУ ПФУ у Київській області від 13.11.2017 року щодо розміру призначеної і фактично отриманої пенсії). Загальний розмір заборгованості з урахуванням довідки № 1707 від 29.06.2017 за період з березня 2016 по серпень 2017 включно складає 19 719,78 грн.( а.с.4).

Відповідно до довідки-розрахунку Бориспільського міськарайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 26.07.2017 року станом на липень 2017 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість по аліментам за період з грудня 2016 по травень 2017 року (згідно довідки про доходи ДАП «Україна» №63 від 26.06.2017 р), яка не може бути відрахована з заробітної плати із-за проведення стягнення по аліментам в допустимих законодавством розміром відрахувань (а.с.12).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення пені, виходячи із заборгованості з пенсії відповідача за період з березня 2016 року по серпень 2017 року. Виходячи з положень ч.1 ст.196 СК України, суд першої інстанції зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, до розміру заборгованості по аліментам 19719,78 грн. Даний розмір заборгованості не оспорювався сторонами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог ОСОБА_2 про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.2 цієї статті розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів суд має зазначати в резолютивній частині рішення період, за який підлягають стягненню аліменти.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, в рішенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.04.2013 року було зазначено про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 починаючи з 26 березня 2013 року до припинення навчання і до досягнення ОСОБА_2 23 річного віку. Дане рішення не мало юридичної визначеності щодо періоду навчання ОСОБА_2, що виключає вину ОСОБА_3 у несплаті аліментів після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від18.11.2016 року.

Відповідно до контракту №276 від 16 серпня 2012 року та довідки від 15 січня 2013 року №12010 термін навчання ОСОБА_2 в Національному університеті фізичного виховання і спорту становив з 01.09.2012 по 30.06.2016 року (освітній рівень бакалавра).

В суді першої інстанції представник ОСОБА_2 визнав, що відповідачу ОСОБА_3 не було відомо про продовження навчання ОСОБА_2 в Національному університеті фізичного виховання і спорту до 28 лютого 2018 року на підставі укладеного в 2016 році контракту.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вимоги ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів після винесення головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області постанови від 18.11.2016 року про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що відповідачу було відомо про те, що вона продовжила навчання до 28 лютого 2018 року, про що свідчить і те, що він надав відповідну довідку до відзиву на позовну заяву. ОСОБА_2 не надала доказів на підтвердження того, що вона повідомляла ОСОБА_3 про продовження навчання.

Довідка Національного університету фізичного виховання і спорту про продовження навчання з 01 вересня 2016 року по 28 лютого 2018 року, на яку посилається апелянт, була датована 22 березня 2017 року, тобто, після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження (а. с. 43).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно зменшив розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, пославшись на те, що ст. 196 СК України в редакції на час вирішення спору передбачала обмеження у стягненні неустойки по аліментам в розмірі 100 відсотків заборгованості, оскільки на час виникнення спірних відносин такого обмеження вказана норма не містила.

Визначаючи розмір пені який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із положень ч. 1 ст. 196 СК України в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017, чинній з 08.07.2017 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 вересня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.