Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/2119/17
№ 2/733/111/18
Рішення

Іменем України

"26" листопада 2018 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Карапиш Т.В.

при секретарі: Ткаченко В.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 18 жовтня 2007 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Нива-плюс» в особі голови правління ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу майнового паю. На момент укладення договору купівлі-продажу правовстановлюючі документи на майновий пай в нього були відсутні, оскільки Свідоцтва про право на майновий пай він не отримував. Продажа його майнового паю вчинена за одну гривню, хоча загальна вартість належного йому паю складала 3795 гривень 00 копійок. Такий договір був укладений на невигідних для нього умовах та під впливом тяжких обставин, що виразилось у реальній загрозі залишитися без роботи як йому, так та його дружині ОСОБА_6 та без житла. Вважає, що даний договір укладений з порушенням його прав та норм чинного законодавства, в звязку з чим просить його визнати недійсним. Разом з тим просить поновити строк звернення до суду з тих підстав, що пропустив строк звернення з поважних причин, так як про порушене його право він дізнався, отримавши письмову відповідь, надану ОСОБА_4 «Нива-плюс» 25 вересня 2017 року за № 207, про те, що будинок, розташований в АДРЕСА_1, та квартиронаймачем якого він являвся, 08 жовтня 2007 року був переданий ЗАТ «Нива-плюс» у власність бувшої Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (нині Парафіївської селищної ради).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю із підстав, вказаних в позовній заяві та доказів, наявних в матеріалах справи та просив поновити строк звернення до суду, який був пропущений із поважних причин, визнавши договір купівлі-продажу майнового паю від 18 жовтня 2007 року недійсним.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також підтримала позовні вимоги позивача, вказавши, що при укладенні вищевказаного договору були порушені норми чинного законодавства та такий договір був укладений на вкрай невигідних умовах для позивача та під впливом для нього тяжких обставин, що відповідно до ст. 233 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Нива-плюс» ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив застосувати позовну давність, так як сторони в момент укладення договору узгодили всі умови договору і з того часу пройшов строк більше трьох років, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, свідків, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, поновивши строк звернення з позовом до суду.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 являвся членом колгоспу «ім. Калініна» с. Іваниця Ічнянського району Чернігівської області, який був реорганізований в КПСП «Колос» (протокол № 1 зборів уповноважених від 19 лютого 1993 р.) (а.с.80).

Законом України від 14.02.92 року № 2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство» було врегульовано питання виділення майна членам КСП. ОСОБА_4 на майновий пай у КСП встановлено Законами України «Про власність» та «Про колективне сільськогосподарське підприємство», згідно яких таке право мають всі члени КСП, які були такими на 01 березня 1992 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 також отримав право на майновий пай в КПСП «Колос».

Виділення майнових паїв (як процес паювання майна) регулюється Положенням про паювання майна, яке затверджують збори співвласників.

Відповідно до рішення загальних зборів КПСП «Колос» с. Іваниця від 08 лютого 2000 року позивачу ОСОБА_1 було виділено майновий пай, який складається із будівлі 47 %, споруди -4 %, автомашини 6,7 % трактори 6,2 %, комбайни 2,7 %, машини і обладнання 14,1 %, худоба осн. стада 5 %, худоба молодняк 2,6 %, буд матеріали і обладнання зап частини 11,7 % загальною вартістю 3795 гривень 00 копійок (а.с.26-63,86).

В ході проведення аграрної реформи були видані Укази Президента України за № 1529 від 03 грудня 1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки» та № 62 від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», де у п. 4 передбачено покладення на Міністерство Аграрної політики України надання офіційних розяснень щодо цього указу.

Відповідно до Наказу Міністерства аграрної політики N 149 від 05.06.2001 року Про затвердження Порядку видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Міністерству агропромислового комплексу Автономної Республіки Крим, головним управлінням сільського господарства і продовольства обласних державних адміністрацій рекомендувати Комісіям з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки при видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства слід користуватися роз'ясненням Мінагрополітики України від 5 травня 2001 р. N 37-25-3-11/3923, згідно якого п. 3 передбачено, що свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. Пунктом 8 передбачено, що Свідоцтво засвідчується підписом голови відповідної ради та гербовою печаткою. Свідоцтво реєструється у Книзі обліку. Реєстраційний номер ставиться на Свідоцтві. Сільська (селищна, міська) рада веде Книгу обліку (пункт 9).

Як встановлено в судовому засіданні із показів позивача, які підтверджуються показами свідків ОСОБА_7, колишньої голови Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, ОСОБА_8, колишнього секретаря Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, свідоцтва про право власності на майновий пай членам КПСП «Колос» Іваницькою сільською радою Ічнянського району Чернігівської області не видавались та Книга обліку не велась, а тому жоден із членів КПСП «Колос», в тому числі і ОСОБА_1, не отримували відповідних свідоцтв.

Відповідно до архівної довідки від 23 березня 2018 року КПСП «Колос» було ліквідовано (протокол зборів уповноважених від 20 лютого 2000 р.) та створене ЗАТ «Нива-плюс», правонаступником якого являється ОСОБА_4 «Нива-плюс» (а.с.80).

Відповідно до Порядку безоплатної передачі у комунальну власність обєктів соціальної сфери, житлового фонду, затвердженого Постановою КМУ від 13 серпня 2003 року № 1253, житловий фонд ЗАТ «Нива-плюс» передало безоплатно у комунальну власність Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с.7).

Із показів позивача видно, на що не заперечував представник відповідача, що сімї ОСОБА_1 було надано колгоспом «ім.. Калініна» с. Іваниця колгоспний будинок, розташований в АДРЕСА_1, як членам даного колгоспу для користування. В звязку з чим позивач неодноразово звертався до голови правління ОСОБА_5 в усній формі з питанням надання дозволу на приватизацію даного будинку, на що останній відмовляв у вирішенні даного питання. До того ж, коли ОСОБА_1 почав звертатися зі скаргами на неправомірні дії голови правління (в тому числі до голови Ічнянської райдержадміністрації), до нього були застосовані санкції голови правління, які виразилися в переведенні останнього на нижче оплачувану роботу (з посади обліковця на посаду сторожа) (а.с.212) та погрозою виселення із даного будинку. Дану погрозу виселення позивач сприйняв реально, так як декілька осіб, які користувалися житлом, наданим відповідачем, були виселені. Лише за умови продажу ОСОБА_1 належного йому майнового паю за 1 гривню ЗАТ «Нива-плюс», голова правління ОСОБА_5 надав дозвіл на приватизацію вищевказаного будинку, що підтверджується матеріалами справи копією свідоцтва про право власності

на житло від 29 листопада 2007 року (а.с.9), копією договору купівлі продажу від 18 жовтня 2007 (а.с.86) та показами свідків ОСОБА_9Г, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які в судовому засіданні зазначили, що також продали належні їм майнові паї ЗАТ «Нива-плюс» в особі голови правління ОСОБА_5 за 1 гривню за умови надання дозволу останнім права на приватизацію житла.

В звязку з тим, що на запити суду ані відповідачем, ані головою Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області (а.с.104) та старостою Іваницького старостинського округу Парафіївської селищної ради Ічнянського району Чернігівської області ОСОБА_12, не надані документальні підтвердження у вищевказаному, суд вважає взяти за основу покази позивача та вищевказаних свідків, які підтверджуються показами свідка ОСОБА_8, колишнього секретаря Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, яка підтвердила факт приватизації житлового майна вищевказаних осіб за рахунок продажу належних їм майнових паїв.

18 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Нива-плюс» в особі голови правління ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу майнового паю (а.с.6), згідно якого продаж належного позивачу майнового паю вчинена за одну гривню, хоча загальна вартість даного паю складала 3795(три тисячі сімсот девяносто пять) гривень 00 копійок (а.с.6).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 203 ЦК України, яка визначає основні критерії чинності правочину, вказує, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вищевказаний договір був укладений на вкрай невигідних умовах для позивача, так як ціна майнового паю ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу становить 1 гривня, хоча реальна вартість даного паю складає 3795 гривень 00 копійок. Однією з підстав укладення такого договору є тяжкі обставини, в яких перебував позивач на момент укладення договору: створення умов за яких останній та його члени сімї могли бути позбавлені житла та роботи, що підтверджується матеріалами справи (а.с.212) та їх реалізація.

Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину

До тяжких обставин належать тяжка хвороба особи, членів її сімї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло та інші обставини, для усунення чи помякшення яких необхідне термінове укладення правочину. Такий правочин особа вчиняє добровільно (тут не має насильства), більш того вона сама може бути ініціатором такого правочину, вона також усвідомлює, що вчиняє правочин на вкрай не вигідних для себе умовах (тут не має помилки), але вимушена це зробити під впливом тяжких обставин.

Що спростовує заперечення відповідача щодо добровільного укладення вищевказаного договору купівлі-продажу майнового паю між позивачем та відповідачем.

Підставами визнання правочину на вкрай невигідних умовах може слугувати надзвичайно низька винагорода, порівняно з ціною відчужуваної речі. Що стосується даного договору купівлі продажу майнового паю, то ціна відчужуваної речі майнового паю надзвичайно занижена порівняно із реальною її вартістю.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши всі докази в сукупності, прийшов до висновку, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено та знайшло своє підтвердження, що вищевказаний договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2007 року, укладений між між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Нива-плюс» в особі голови правління ОСОБА_5, під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних для останнього умовах, що відповідно до ст. 233 ЦК України є підставою визнання судом такого договору недійсним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу від 18 жовтня 2007 року, укладений між між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Нива-плюс» в особі голови правління ОСОБА_5, визнати недійсним.

Що стосується вимоги позивача з приводу поновлення строку звернення до суду, суд вважає поновити строк, так як прийшов до висновку, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

Частина 1 ст. 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено в судовому засіданні позивач дізнався про порушення його права 25 вересня 2017 року (а.с.7), після отримання відповіді голови правління ОСОБА_4 «Нива-плюс» ОСОБА_5, згідно якої ОСОБА_1 дізнався, що 08 жовтня 2007 року житловий фонд ЗАТ «Нива-плюс» передало безоплатно у комунальну власність бувшої Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, в звязку з чим дозвіл на право приватизації житла надавався Іваницькою сільською радою Ічнянського району Чернігівської області, а не відповідачем, як до цього часу знав з інформації голови правління позивач.

Таким чином, судом встановлено, що з таких підстав порушено право особи, так як згідно протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 4,19,76,81,83,258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 203,215,216,268,362 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» про визнання договору купівлі-продажу майнового паю недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 18 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «Нива-плюс».

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Нива-плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш