Головуючий суду 1 інстанції - Луньова Д.Ю.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 415/5345/18
Провадження № 22-ц/810/217/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Коротенка Є.В.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_2

боржник : ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2018 року, постановлену суддею Луньовою Д.Ю., у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Лисичанського міського суду Луганської області с заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від 10.07.2018 року та до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2018 року у видачі судового наказу відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції постановленою з порушенням норм матеріального та неправильним застосування процесуального права. Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що вона звернулася із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину ? заробітку (доходу) платника аліментів за відсутності даних про те, що розмір аліментів буде становити більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та враховуючи те, що вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, тому у суду не було підстав відмовляти у видачі судового наказу.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2018 року відкрито провадження та було роз'яснено у визначеному законом порядку про право надання до суду відзиву у строк до 01 серпня 2018 року .

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11 вересня 2018 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 № 452/2017 ліквідовано Апеляційний суд Луганської області та утворено Луганський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Луганську область, з місцезнаходженням у містах Луганську та Сєвєродонецьку.

У зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Луганської області дана справа передана на розгляд до Луганського апеляційного суду.

23 жовтня 2018 року Луганським апеляційним судом призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пункті 1 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом апеляційного оскарження є ухвала суду про відмову у видачі судового наказу розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги не відповідають вимогам ані п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, ані п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, оскільки заявник просить стягнути аліменти на дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

З матеріалів справи, вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу є стягнення аліментів у розмірі ? частини усіх видів доходу ОСОБА_3, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від 10.07.2018 року та до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину

Оскільки ОСОБА_2 звернулась із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів за відсутності даних про те, що розмір аліментів буде становити більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та, враховуючи, що вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб ухвала суду про відмову у видачі судового наказу на підставі того, що стаття 161 ЦПК України не передбачає умови «не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» не відповідає чинному законодавству.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та який гарантовано має застосовуватись до усіх випадків стягнення аліментів, як у наказному, так і у позовному провадженні.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - Сімейним Кодексом України, ЦПК України визначено процесуальний порядок розгляду цивільних справ та процесуальний закон не змінює розміру аліментів, визначеного СК України.

За вказаних обставин висновок суду про відмову у видачі судового наказу з підстав відсутності у процесуальному законі вказівки на мінімальний розмір аліментів є невірним.

Згідно з пунктом 4 частини 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв'язку з викладеним апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 374, 6, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 01 серпня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

Є.В. Коротенко