Справа №442/6635/18
Провадження №2/442/2162/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Кравців Х.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

за участю представників:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася з вказаним позовом до суду, в якому просить на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обгрунтування позову зазначає, що між сторонами було укладено шлюб 08.07.2016. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні, обов'язки з ведення спільногогосподарства. Вказує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, на сьогоднішній день сторони подружніх стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства, з лютого 2018 року спільно не проживають, наголошує, що не має наміру робити спроб для примирення, оскільки вони стали чужими людьми, не спілкуються, втратили взаєморозуміння, нічого їх не об'єднує, тому шлюб існує тільки формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що фактично після реєстації шлюбу у них не було створено сім'ї, у них не має неповнолітніх дітей, відсутній спір про майно і він фактично не заперечую проти його розірвання в органах реєстрації актів цивільного стану. Однак позивач йому навіть не пропонувала з'явитись для оформлення спільної заяви і після повернення з-за кордону подала до нього позов при відсутності будь- якого спору та перешкод вирішити це питання в позасудовому порядку. Крім того наголошує, що в позовній заві ОСОБА_1 зазначила про відсутність між ними взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов'язки, поступове їх погіршення і таке, начебто, призвело до фактичних припинень між ними шлюбних відносин, проте зазначає, що в дійсності, після реєстрації шлюбу 08.07.2016 між ним та відповідачем, остання вже з невдовзі - в жовтні місяці 2016 року вирішила виїхати на роботу за кордон і фактично поставила його перед цим фактом, своє рішення мотивувала тим, що для нормального життя в Україні слід заробляти в межах 20 000 - 23 000 грн і він, відповідно, такі завищені її матеріальні вимоги задовольнити не міг. Також вказує, що був проти того, щоб позивач фактично припинила з ним сімейні стосунки і був категорично проти її виїзду на тривалий термін, проте всупереч цьому, дружина на його прохання залишитись вдома та вирішувати питання, які виникали в сімейному житті разом не реагувала і з його думкою рахуватись за необхідне не вважала, а тому наголошує, що ОСОБА_1 з власної ініціативи фактично припинила між ними шлюбні відносини, та коли позивач знаходилась за кордоном він в травні місяці 2018 року проходив тривале лікування у зв'язку з погіршенням стану здоров'я та певний період часу потребував стороннього догляду і який здійснювала його матір. Наголошує, що про таку ситуацію було повідомлено позивача і яка проявляла в подальшому до нього повну свою байдужість, вказане ОСОБА_1 зовсім не цікавило, навіть морально його не підтримувала і це негативно впливало на його психологічний стан тощо. Наголошує, що на даний час йому навіть не було відомо про те, що дружина повернулась з-за кордону на Україну і про таке йому стало відомо лише після отримання повістки про виклик до суду з доданими матеріалами. Вказує, що проти розірвання шлюбу не заперечує.

Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 08.07.2016 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 (до укладення шлюбу прізвище „ОСОБА_1"), який був зареєстрований у Дрогобицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 35 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач.

За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача та відповідача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, прізвище позивача залишити без змін.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 189, 197, 198, 200, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладений 26.06.1997 та зареєстрований у Дрогобицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 35 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1) - розірвати.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.С. Кучаковський