Справа № 2/756/1873/18
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.03.2006 р. між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем № 1 ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 10-29/1654, у відповідно до умов якого позивач надав відповідачу № 1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами - траншами в межах ліміту заборгованості до 100000 грн., з наступним зниженням максимального ліміту заборгованості починаючи з 15.04.2006 р., кожного 15 числа місяця ліміт зменшується на 1190 грн. зі сплатою 16% річних.

Як вказує позивач, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача № 21 ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 10-29/1654 від 27.03.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем № 2 - ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 02-10/583 від 27.03.2006 р., згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором боржника відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором.

Як вказано у позові, в свою чергу відповідач № 1 не виконував передбачені договором зобов'язання по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, та інші зобов'язання, що станом на 28.09.2017 р. призвело до утворення заборгованості у розмірі 188846,14 грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом - 55308,55 грн., суми заборгованості по відсотках у розмірі 78967,78 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 15088,47 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 20128,29 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 8406,90 грн. та розмір інфляційних витрат за відсотками у розмірі 10946,15 грн.

Тому посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь вищевказану заборгованість та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. При цьому не уповноважена особа - ОСОБА_5 подала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність.

Представник відповідача № 1 ОСОБА_1 - ОСОБА_6 у судовому засіданні проти позову заперечував та просив застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідач у своїй заяві наполягав на застосуванні строку позовної давності.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як з'ясовано судом, 27.03.2006 р. між АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем № 1 ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 10-29/1654, у відповідно до умов якого позивач надав відповідачу № 1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами - траншами в межах ліміту заборгованості до 100000 грн., з наступним зниженням максимального ліміту заборгованості починаючи з 15.04.2006 р., кожного 15 числа місяця ліміт зменшується на 1190 грн. зі сплатою 16% річних.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань відповідача № 21 ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 10-29/1654 від 27.03.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем № 2 - ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 02-10/583 від 27.03.2006 р., згідно якого поручитель зобов'язується перед кредитором боржника відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором. Тобто позивач та відповідач встановили як строк дії договору - з кінцевим терміном повернення заборгованості - 26.03.2013 р.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як встановлено судом, відповідач № 1 ОСОБА_1 перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 31.08.2009 р., а на погашення відсотків за кредитом - 16.10.2012 р., а позивач про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про стягнення заборгованості по кредиту звернувся 23.10.2017 р.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебігу позовної давності починається заново (ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено в зв'язку зі плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 252-256, 258, 261, 267, ст. 526, 530, 549, 610, 631, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 12, 19, 81, 141, ст. 258-260, 263-265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ПАТ «Укрсоцбанк» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій