"28" листопада 2018 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
РІШЕННЯ

іменем України

27 листопада 2018р. Справа 642/5793/18 Провадження №2/642/1873/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;

За відсутності позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності, відповідачів Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківської області, повідомлених про день та час розгляду справи, ОСОБА_7, який заяви про розгляд справи за їх відсутності, третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, яки заявили про розгляд справи за їх відсутності, Першої нотаріальної контори м.Харкова, повідомлену про день та час розгляду справи:

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківської області, третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Першої нотаріальної контори м.Харкова, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач звертаючись до заду заявляє позовні вимоги до відповідачки, а саме:

Зняти обтяження з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження 2409603, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.09.2005 10:06:31 за № 2409603 накладений реєстратором: Перша харківська державна нотаріальна контора підстава обтяження: постанова 13.09.2005, СУ УМВС України в Харківській області, слідчий Линник С.А. об'єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1. Власник: ОСОБА_10. Заявник: Перша харківська державна нотаріальна контора.

В мотивуванні позовних вимог, позивачка вказала: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1999 виконавчим комітетом Харківської міської ради Головне управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 06.10.1999 № 48746.

Квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності зареєстрована за ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 записана в реєстрову книгу за № П-4-10602 13.10.1999 Харківського міського бюро технічної інвентаризації.

Згідно копії довідки від 17.07.2018 (виданої за заявою ОСОБА_11) . за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10.

Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я ОСОБА_11 квартира АДРЕСА_1 розташована на 6-му поверсі 12 - ти поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 16,6 кв.м. Загальна площа квартири 31,1 кв.м.

В липні 2018 року позивачка вирішила продати вищевказану квартиру і від нотаріуса дізналася, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено обтяження.

Тому вона заявляє позовні вимоги, т.я. її права як власника часткі в спільному сумісної власності порушені.

Відповідач Центральна об'єднана державна податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, у наданому відзиву вказав:

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що Позивач не звертався до Центральної ОДПІ для досудового врегулювання спору відсутні, крім того проаналізувавши позовну заяву ОСОБА_11, можна дійти висновку, що вона не відповідає вимогам п. 4 ст. 175 ЦПК так як в самій заяві не міститися жодних позовних вимог до Центральної ОДПІ.

Окремо звертаємо увагу суду, що Позивач обґрунтовує долучення в якості відповідача Центральну ОДПІ посилаючись на те, що відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справі № 5 від 03.06.2018 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» ( далі - Постанова № 5) залучення в якості відповідача територіальний орган фіскальної служби в спорах про зняття арешту з майна є обов'язковим .

Однак таке твердження невірне з наступних причин.

Відповідно абз 2 п. 2 Постанови № 5 відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Слід зазначити, що Позивач надав до позовної заяви копію вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2008 у справі № 1-676/08 в резулятивній частині якого зазначається, що у ОСОБА_10 (який зазначений як Відповідач 2 в позовній заяві) конфіскується майно яке належить особисто йому.

В той же нерухоме майно на яке накладено арешт, а саме квартира АДРЕСА_1 знаходиться у праві власності чотирьох особі, а не є особистою власністю ОСОБА_10.

Враховуючи вище викладене, відмовити ОСОБА_11 у задоволені позовних вимог в повному обсязі.Справу розглядати без участі представника Центральної ОДПІ.

Позивачка на позові наполягала, який визнала відповідач, та треті особи, що вказали в заявах наданих суду.

Судом встановлені наступні факти та обставини:

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1999 виконавчим комітетом Харківської міської ради Головне управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9. Вказана обставина підтверджена копією Свідоцтва видане згідно з розпорядженням від 06.10.1999 № 48746.

Квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності зареєстрована за ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 та записана в реєстрову книгу за № П-4-10602 13.10.1999 Харківського міського бюро технічної інвентаризації.

Згідно копії довідки від 17.07.2018 (виданої за заявою ОСОБА_11) . за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10.

Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я ОСОБА_11 квартира АДРЕСА_1 розташована на 6-му поверсі 12 - ти поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 16,6 кв.м. Загальна площа квартири 31,1 кв.м.

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова (справа № 1-676/08) ОСОБА_10 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 28 ч.3, 317 ч.2 КК України та йому було призначено покарання у виді трьох років одного місяця 16 днів позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_10 рахується з 07.08.2005.

08.05.2018 за вихідним № 23048, відповідачу у справі ОСОБА_10 надано відповідь з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно якої на його заяву повідомлено, що станом на сьогоднішній час виконавчі провадження де боржником є ОСОБА_10 виконанні у відділі не перебувають.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначено, що мається актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень. Реєстраційний номер обтяження: 2409603, тип обтяження арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.09.2005 10:06:31 за № 2409603 реєстратором Перша Харківська державна нотаріальна контора (61300, Харківська обл., м.Харків, майдан Конституції, буд.,1, під'їзд 7, поверх 4. Підстава обтяження: постанова від 13.09.2005 , СУ УМВС України в Харківській області , слідчим Линник С.А. Об'єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1. Власник: ОСОБА_10. Заявник:Перша Харківська державна нотаріальна контора.

Дослідив та оцінив докази матеріалів справи, суд вважає:

Відповідно до ч.І ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч.І ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.368 ЦК України власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту цивільних прав та інтересів : припинення дії, яка порушує право.

За змістом статті 55 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено: Не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в додатку до цього Закону.

Згідно переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, а саме: Стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сім'ї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах).

За змістом ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З аналізу встановлених фактів та обставини, відповідно до вказаних вимог закону, суд вважає: Вищевказана квартира знаходиться в спільній сумісній власності, арешт накладено на всю квартиру і власником вказано одного з співвласників без виділення часток інших співвласників. Отже, має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту шляхом скасування арешту з квартири.

Згідно відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.08.2018, що перевіркою даних ВП/ВД (спецрозділ) Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі не перебуває виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_10 підставі постанови від 13.09.2005, винесеної слідчим СУ УМВС України в Харківській області Линник С.А. , якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Холодногірський відділ поліції ГУНП в Харківській області 20.08.2018 надав відповідь, з якої встановлено, що відносно ОСОБА_10 кримінальних проваджень по Єдиному реєстрі досудових розслідувань не перебуває і кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 в Холодногірському ВП ГУ НП України в Харківській області не перебуває.

Суд вважає, правову позицію Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, заслуговуючи на увагу, що відповідає вимогам абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справі № 5 від 03.06.2018 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Таким чином, вимоги до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, підлягають відмови.

Таким чином, позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, т.я. при накладені арешту на майно безпосередньо були порушені права позивачки визначені Конституцією та законом України

Керуючись ст.ст.4, 7, 9, 10, 12, 13, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 273, 282-284, 289, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_7, Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобоварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківської області, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, Головного управління Національної поліції в Харківської області, третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Першої нотаріальної контори м.Харкова, задовольнити частково.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, відмовити.

Зняти обтяження з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження 2409603, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.09.2005 10:06:31 за № 2409603 накладений реєстратором: Перша харківська державна нотаріальна контора підстава обтяження: постанова 13.09.2005, СУ УМВС України в Харківській області, слідчий Линник С.А. об'єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1. Власник: ОСОБА_10. Заявник: Перша харківська державна нотаріальна контора.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду, або через Ленінський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв