Справа № 555/134/18
Номер провадження 2/555/150/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючого судді - Старовецької Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що 03.10.2010 року вона із відповідачем уклала шлюб. За час шлюбу ними було спільно набуте майно - транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_3, вартістю 45 000 грн. Вказаний транспортний засіб було придбано згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №2/758 від 21.01.2016 року.

Однак, не зважаючи на ту обставину, що вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_5 намагався без її згоди відчужити транспортний засіб, а саме уклав договір купівлі-продажу №6726/17/006971 від 26.08.2017 року, що в подальшому був анульований.

З метою недопущення порушення її права власності на вказаний транспортний засіб, відповідно до положень ст.70 Сімейного кодексу України в порядку поділу майна подружжя просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги та дали пояснення згідно заяви. Так, зокрема, представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що з 03.10.2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і під час спільного проживання в 2016 році придбали транспортний засіб - марки «JAGUAR S-TYPE». Однак згодом стосунки в родині погіршились і сторони перестали підтримувати подружні відносини,після припинення спільного проживання до суду був поданий позов про розірвання шлюбу, а згодом позивач звернулась із позовними вимогами про поділ майна подружжя. Під час підготовки позову ОСОБА_2 довідалась про те, що відповідач робив спробу відчужити транспортний засіб. Станом на 26.08.2018 року, коли було укладено договір купівлі-продажу з третьою особою, сторони спільно не проживали, проте на даний час подружжя досягло примирення.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги визнав, вказавши, що транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE» ним було придбано з позивачем в період сумісного проживання за спільні кошти подружжя, так як і він, і дружина працювали та отримували дохід. Вказане майно було придбано зі згоди дружини, проте, чи дружина надала на це усну згоду чи письмову, відповідач пригадати не може. Згодом стосунки з дружиною у нього погіршились, вони припинили спільно проживати. Транспортний засіб він забрав собі. Певний період часу він проживав із

співмешканкою ОСОБА_7 Так як йому були потрібні грошові кошти, він вирішив продати автомобіль. Для цього на сайті «AUTO.RIA» він розмістив оголошення про продаж транспортного засобу. На цьому ж сайті він знайшов і оголошення про продаж автомобіля «Toyota Aygo». Він поспілкувався із власником, і вони домовились обмінятись транспортними засобами. 26.08.2017 року він приїхав в м.Кременець, де зустрівся із ОСОБА_4 та її чоловіком Богданом. Оскільки це був суботній день, для оформлення договору вони не змогли найти нотаріуса, тому Богдан запропонував усе оформити в ТзОВ «М.В.Л. ГРУП». Юридично був укладений договір купівлі-продажу, проте фактично вони обмінялись транспортними засобами. За кілька днів, коли він приїхав до територіального сервісного центру в м.Рівне, щоб перереєструвати автомобіль, проте виявилось, що автомобіль «Toyota Aygo», на який він обміняв «JAGUAR S-TYPE», не зареєстрований в Україні. Працівники сервісного центру порадили йому звернутись до органів поліції та анулювати укладений договір, що він і зробив. Він також намагався звязатись із Богданом, проте спочатку він не виходив на контакт, а згодом сказав, що поверне автомобіль, якщо відповідач сплатить йому кошти на ремонт, однак таких грошей у нього не має.

В судове засідання 16.08.2018 року відповідач ОСОБА_5 не зявився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що в судовому засіданні не було здобуто доказів, які б вказували, що транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE» було придбано за спільні кошти подружжя. Також представник вказав, що ОСОБА_4, як добросовісний набувач набула автомобіль марки «JAGUAR S-TYPE», обмінявши його на належний їй автомобіль «Toyota Aygo» та додатково доплативши грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США. Стверджує, що переданий ОСОБА_3 автомобіль був зареєстрований в Україні, так як згодом він був проданий його співмешканкою. Вважає , що даний позов спрямований на те, щоб протиправно вилучити автомобіль у ОСОБА_9 На даний час третя особа з метою захисту своїх прав звернулась із позовом до ТзОВ «М.В.Л. ГРУП», ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб. Крім того, представник третьої особи покликається на те, що згідно відповіді регіонального сервісного центру у Львівській області (ТСЦ №4641) в матеріалах перереєстрації проведеної 21.01.2016 року відсутня письмова згода ОСОБА_2 на придбання транспортного засобу ОСОБА_3, що на думу представника, вказує на те, що автомобіль не є спільним майном подружжя.

01.08.2018 року за клопотанням представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 було оголошено перерву для надання можливості представнику подати суду письмове обґрунтування заперечень щодо позовних вимог з урахування нової інформації, що була ним здобута в ході розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ТзОВ «М.В.Л. ГРУП», ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, визнання права власності на транспортний засіб. Судове засідання було відкладено на 16.08.2018 року, про що був належним чином сповіщений представник третьої особи.

До суду письмових заяв (пояснень, заперечень) як від ОСОБА_4, так і від її представника не надійшло.

В судове засідання 16.08.2018 року представник третьої особи не зявився, подавши до суду письмове клопотання про чергове відкладення розгляду справи для надання в наступному судовому засіданні пояснень з приводу нових обставин справи. У задоволенні даного клопотання було відмовлено, розгляд справи було завершено у відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія І-ГЮ №061376 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 03.10.2010 року.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №2/758 від 21.01.2016 року, оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні, ОСОБА_5 придбав транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE».

Відповідно до договору комісії №6726/17/006971 від 26.08.2018 року, укладеного між ТзОВ «М.в.Л.ГРУП» та ОСОБА_3 комісіонер зобовязався за дорученням комітента та винагороду здійснити від свого імені угоду з продажу товару - транспортного засобу марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №6726/17/006971 від 26.08.2017 року, укладеного між ТзОВ «М.В.Л.ГРУП» та ОСОБА_4, ОСОБА_4 придбала транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов №SAJAA01M46FN71386, державний номерний знак НОМЕР_2.

Згідно повідомлення ТзОВ «М.В.Л.ГРУП» договір №№6726/17/006971 від 26.08.2017 року значиться анульованим з 02.09.2017 року.

Із довідки територіального сервісного центру 5641 РСЦ МВС в Рівненській області №31/17/5641-5634 від 16.10.2017 року вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано транспортний засіб - марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку.

Частина 2 статті 60 СК України передбачає, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони на час придбання спірного транспортного засобу перебували у шлюбі (як юридично, так і фактично), відповідач підтвердив ту обставину, що автомобіль було придбано за спільні кошти сімейного бюджету. Суду не було представлено жодних доказів, які б вказували на протилежне. З урахування наведеного, суд вважає, що транспортний засіб марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов №SAJAA01M46FN71386, державний номерний знак НОМЕР_2, є спільним майном подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктами 22, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири та транспортні засоби тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі (частина 1 статті 71 СК України), а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки (частини 4,5 СК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем заявлено вимогу про поділ майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на ? частину транспортного засобу.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16 вказується, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

На підставі вищевказаного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_10 підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на ідеальну частку у спільному майні подружжя - транспортному засобі автомобілі марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Керуючись ст.60,70,71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на ? частину транспортного засобу - автомобіль марки «JAGUAR S-TYPE», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_11