Справа № 310/6899/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 листопада 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила 19.11.2018р., до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначає, що 25.05.2017р. вона уклала усний договір позики з ОСОБА_2, відповідно до якого позивач надала їй та її співмешканцю ОСОБА_4 кошти у розмірі 10400,00 грн. За умовами договору відповідачі зобовязалися повернути борг до 07 липня 2017р. з виплатою щомісячно відсотків у розмірі 3,5% від суми позики. На підтвердження отримання позики відповідачами були написані розписки від 20.06.2018р. і 22.05.2018р. Однак в зазначений термін відповідачі кошти не повернули. Відповідач ОСОБА_2 повернула лише 800,00грн. шляхом переказу коштів на картковий рахунок. На теперішній час сума боргу становить 15788,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 7494,00грн, з ОСОБА_4 8294,00 грн. а також судові витрати у розмірі 704,80грн.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 17.10.2018р. (а.с.22-25), за клопотанням позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснила, що в травні 2017р. Антоніна звернулася до неї з проханням позичити гроші, які були необхідні їй для оформлення її чоловіком земельного паю. Грошові кошти вона зняла зі своєї кредитної картки і передала особисто в руки ОСОБА_2 При отриманні грошей був присутній і ОСОБА_4 Відповідачі обіцяли, що будуть повертати по 2000,00 грн. щомісяця на картку. Оскільки грошові кошти відповідачі не повертали вона взяла у них розписки. У серпні 2017 року ОСОБА_2 дійсно перерахувала на її платіжну картку 800,00 грн. на погашення процентів. Таким чином заборгованість на цей час становить 15788,00 грн., а саме основний борг 10400,00 грн. проценти за період з червня 2017р. по листопад 2018р. (17 міс) 5388,00 грн. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 проти позову заперечують Представник позивача подала до суду відзив. Відповідач суду пояснила, що з 2014р. по вересень 2017р. проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_4, мають двох дітей. В період спільного проживання, її чоловіку необхідно було оформити земельний пай, для цього необхідні були кошти. Вони звернулися до ОСОБА_1, яка позичила їм 10400,00 грн. Частину грошових коштів від цієї суми було витрачено на потреби сімї, а інші чоловік забрав собі. У серпні 2017 року вона особисто перерахувала на карту позивача 800,00 грн. в рахунок погашення позики. З вересня 2017 року вона з ОСОБА_4 спільно не проживає. Просить суд врахувати, що вона на теперішній час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходів не має, отримує тільки державну допомогу на дитину. Вважає, що ОСОБА_4 брав кошти для власних потреб, а не в інтересах сімї, а тому позовні вимоги до неї є необґрунтованими та безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з неї суми боргу.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. (а.с.35) Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази у їх сукупності, суд встановив таке.

25.05.2017 року між позивачем ОСОБА_1І і відповідачем ОСОБА_2 був укладений в усній формі договір позики, згідно з якими позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10400,00грн. На підтвердження факту отримання зазначеної грошової суми позичальник 20.06.2018 року видав позичкодавцю розписку, оригінал якої долучений до матеріалів справи. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався повернути грошові кошти до 07.07.2018 року в повному обсязі, сплатити відсотки за користування грошима у розмірі 3,5%.

Факт отримання від позивача в позику грошових коштів в сумі 10400,00 грн. зі сплатою щомісячно відсотків у розмірі 3,5% відповідачем ОСОБА_2 не оспорюється.

Проте вона посилається на те, що ці кошти були отримані ОСОБА_4 і витрачені ним на свої особисті потреби і тільки невелика частка цих коштів була витрачена на потреби сімї.

Однак ці твердження відповідача ОСОБА_2 спростовуються написаною нею власноручно розпискою від 20.06.2018 року.

З огляду на те, що на час укладання договору позики ОСОБА_2 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, то суд приходить до висновку, що договір позики був укладений ОСОБА_2 в інтересах сімї, а отримані грошові кошти за цим договором були витрачені на потреби сімї. Тобто отримані грошові кошти за договором позики є спільною сумісною власністю відповідачів.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зобовязання виникають з цивільних прав і обовязків, підставами виникнення яких є договори та інші правочини, як зазначено у ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно зі ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

З огляду на встановленні в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню. З відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума боргу за договором позики у розмірі 15788,00 грн. в солідарному порядку.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 352,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 11,12,13, 19, 81, 141, 263-265, 268,272-273,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 15788,00 (п'ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію судового збору по 352,40 грн. (триста пятдесят дві гривні сорок копійок) з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_5: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1;

Відповідач ОСОБА_2: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2;

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя І. П. Прінь