Справа № 180/1926/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру стягнутих аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016 року з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Також рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2017 року з нього, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Вищевказаним рішенням суду також з нього, ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 та її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку до досягнення дитиною сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 віку трьох років. На підставі цих рішень суду він сплачує аліменти у розмірі 66,66% від заробітку. Він проживає разом зі своєю матірю, яка є пенсіонеркою та також потребує його допомоги. Вважає, що в нього є підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 на 1/6 частину на кожну дитину тому, що його матеріальне становище змінилось, доходи зменшилися.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлялися про час та місце розгляду справи належним чином. Відзиву на позовну заяву, заяв і клопотань до суду не надали.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягах з таких підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 06.04.2016 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, стягнуті аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2017 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, стягнуті аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01.03.2017 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, стягнуті аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 віку трьох років, а саме до 05 серпня 219 року в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця починаючи з 12 грудня 2016 року (а.с.8-10).

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід зясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоровя сторін.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів, а не зобовязаний це зробити.

Так, позивачем не додано до позову жодного доказу на підтвердження погіршення матеріального становища після ухвалення рішень про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років. Сам факт існування рішень суду про стягнення аліментів на утримання дітей, дружини та непрацездатної матері не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів стягнутих на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки Ніколь, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки даних про перебування на виконанні вказаних судових рішень та безпосереднє утримання із заробітної плати позивача аліментів суду не надано.

Також суд зауважує на тому, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позову, що є підставою для відмови у його задоволенні.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зміну розміру стягнутих аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко