Номер провадження: 22-ц/785/3816/18
Номер справи місцевого суду: 509/2953/16-ц
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Сідлецької Ю.С.

з участю: позивача ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 січня 2018 року (в складі судді Гандзій Д.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

15.08.2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, а саме про: стягнення 2 010 гривень на відшкодування матеріальних збитків, заподіяних пошкодженням майна, і, після уточнення 15.01.2018 року позовних вимог, 5 000 гривень на відшкодування моральних збитків у зв'язку із пошкодженням майна.

Позов обґрунтовано тим, що між позивачем і відповідачем тривалий час існують неприязні відносини з приводу користування земельною ділянкою, на межі якої позивач побудував огорожу із шиферу, а відповідач частину цієї огорожі демонтував, спричинивши йому матеріальні та моральні збитки.

Посилаючись на те, що на земельній ділянці відповідача ОСОБА_3 виявлені листи шиферу і металева труба, дружина відповідача незаконно і безпідставно заволоділа частиною земельної ділянки, яка складає 20,31 м2, що було предметом спору у суді, з вини відповідача йому завдані матеріальні збитки у вигляді вартості частини демонтованої огорожі, крім того, йому завдано моральну шкоду, оскільки сім'я відповідача тривалий час перешкоджає у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, належне йому майно знищено і пошкоджено, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.01.2018 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить: зобов'язати відповідача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки; стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 2 010 гривень і моральну шкоду, з врахуванням уточнених вимог, у розмірі 5 000 гривень, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним й не відповідає обставинам справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивача зазначає про наступне: між позивачем і відповідачем склались довготривалі неприязні відносини, про що свідчить пред'явлення до суду взаємних вимог в період з 2006 року по 2018 роки; земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою, власником якої є дружина відповідача; відповідач саме через сімейні відносини із дружиною вчиняв незаконні дії з демонтажу огорожі, яка була розташована на межі земельних ділянок; відповідач неодноразово руйнував поставлену позивачем огорожу на межі земельних ділянок і переніс межу земельних ділянок, зменшуючи розмір земельної ділянки позивача; на земельній ділянці відповідача у 2009 році встановлено наявність листів шиферу і металевої труби на суму 2 010 гривень, який він придбав у 2007 році, що встановлено під час перевірки прокуратурою Овідіопольського району, однак суд не взяв до уваги ці факти; площа земельної ділянки позивача відповідає правовстановлюючим документам; земельна ділянка дружини відповідач зміщена углиб земельної ділянки позивача і дружина відповідача своїми діями щодо демонтажу паркану навколо земельної ділянки спричинила позивачу матеріальну шкоду; висновок суду, що земельна ділянка не межує із земельною ділянкою сім'ї ОСОБА_3, що протирічить державному акту на право користування земельною ділянкою, як не відповідають дійсності факти демонтажу частини огорожі, оскільки листи шиферу і металева труба знайдені на земельній ділянці, яка належить дружині відповідача; суд не взяв до уваги, що на підставі судового рішення дружина відповідача позбавлена права на земельну ділянку; суддя мав зацікавленість у прийнятті рішення про відмову у позові; у січні 2018 року позивач звертався до органів поліції з приводу погроз його життю з боку членів сім'ї ОСОБА_3

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 зазначив: суд правильного встановив, що між сторонами тривалий час, з 2009 року, існують спори у суді з приводу суміжної земельної ділянки; постановами УІМ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області від 03.11.2009 року і постановою ОУР Великодолинського СВМ Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2009 року позивачу відмовлено у порушенні кримінальної справи з приводу крадіжки шиферу та металевої труби; всупереч ст. 1166, 1167 ЦК України, позивач не довів наявність шкоди, протиправність діяння заподіювача, причинний зв'язок між протиправними діями заподіювача і вину особи у заподіянні шкоди; позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що огорожу на межі земельної ділянки зруйнував саме він ОСОБА_3; власником земельної ділянки, яка межує із земельною ділянкою позивача є його дружина ОСОБА_4, однак позивач не заявляв до неї вимог; претензії, які до нього заявив позивач з приводу огорожі, паркану є необґрунтованими, оскільки він не є власником земельної ділянки; він не повинен нести відповідальність за шкоду, яку не спричиняв; суд правильного відмовив у позові про відшкодування матеріальної та моральної шкоди; доводи позивача, що його госпіталізували 18.01.2018 року не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуване рішення суд прийняв 16.01.2018 року; вважає, що суд обґрунтовано відмовив у позові за недоведеністю вимог; твердження про зацікавленість судді при прийнятті рішення це лише припущення позивача, у якого немає жодних фактів на підтвердження скоєння відповідачем протиправних дій відносно позивача; просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої та судом апеляційної інстанцій встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

З 2006 року між позивачем ОСОБА_2 і дружиною відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 існують спори з приводу меж земельних ділянок по АДРЕСА_1, зокрема з приводу усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання недійсним державного акту на ім'я ОСОБА_5 на земельну ділянку по АДРЕСА_1, про встановлення меж земельної ділянки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. З 2006 року дружина відповідача ОСОБА_4 є власником житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, а у 2011 році, на підставі рішення Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 27.12.2011 року №184-ІV, ОСОБА_4 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1348 га для обслуговування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 (а.с.95-97).

Постановою старшого о/у ОУР Великодолиснького СВМ Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2009 року, яка 05.11.2009 року затверджена начальником Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 про крадіжу 27.10.2009 року листів шиферу і металевої труби ОСОБА_3, при цьому, під час перевірки встановлено, що листи шиферу, про які зазначав ОСОБА_2, вкрадені не були, знаходяться на межі земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_2, там же знаходиться металева труба, які були зняті з огорожі, яку встановлено незаконно і стосовно якої триває спір у суді (а.с.36,37).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.05.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.09.2010 року, ОСОБА_2 відмовлено у позові до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про встановлення меж земельної ділянки, стягнення матеріальної та моральної шкоди, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (а.с.100-102).

Заявляючи у 2010 році вимоги, зокрема про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивач ОСОБА_2 зазначав, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 вкрали листи шиферу разом із металевою трубою (а.с.33,34).

У серпні 2016 року ОСОБА_2 заявив у суді вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з тих підстав, що відповідач пошкодив його майно: шифер та металеву трубу, незаконно демонтувавши огорожу, чим завдав матеріальних збитків і моральної шкоди (а.с.2,3).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові у тому числі виходив з того, що позивач не довів своїх вимог як в частині спричинення матеріальних збитків, так і у частині спричинення моральної шкоди (а.с.129-134).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених ЦК України та іншим законом (ст. 1166 ч.ч. 1.2,4 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом (ст. 1167 ч.ч.1,2 ЦК України).

Позивач ОСОБА_6 на підтвердження вимог про спричинення матеріальних збитків і моральної шкоди надав копію фіскального чеку від 12.11.2007 року про придбання у 2007 році шиферу та металевої труби на загальну суму 2 010 гривень і посилався на матеріали перевірки за його зверненням від 27.10.2009 року до Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області (а.с.20,36,37).

Разом з тим, постановою старшого о/у ОУР Великодолиснького СВМ Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 04.11.2009 року встановлено, що листи шиферу, про які зазначав ОСОБА_2, вкрадені не були та знаходяться на межі земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_2, там же знаходиться металева труба, які були зняті з огорожі, яку встановлено незаконно і стосовно якої триває спір у суді (а.с.36,37).

Будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що шифер і металева труба дійсно були пошкоджені відповідачем, який розмір та вартість пошкоджень, що пошкодження вчинив саме відповідач, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. ст. 76 ч.1, ст. 86 ч.ч.1,5,6 ЦПК України).

Зважаючи на те, що відсутні докази наявності шкоди, протиправності дії відповідача, причинний зв'язок між шкодою та протиправними діями відповідача і вина відповідача у заподіянні шкоди, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові з підстав недоведеності вимог.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача к скарзі про те, що: відповідач неодноразово руйнував поставлену позивачем огорожу на межі земельних ділянок і незаконно переносе межу земельних ділянок, зменшуючи розмір земельної ділянки позивача; на земельній ділянці відповідача у 2009 році було встановлено наявність листів шиферу на суму 2 010 гривень, який він придбав у 2007 році, що встановлено під час перевірки прокуратурою Овідіопольського району; земельна ділянка дружини відповідач зміщена углиб земельної ділянки позивача і дружина відповідача своїми діями щодо демонтажу паркану навколо земельної ділянки спричинила позивачу матеріальну шкоду; висновок суду, що земельна ділянка не межує із земельною ділянкою сім'ї ОСОБА_3 протирічить державному акту на право користування земельною ділянкою, як не відповідають дійсності факти демонтажу частини огорожі, оскільки листи шиферу було знайдено на земельній ділянці, що належить дружині відповідача; суд не взяв до уваги, що на підставі судового рішення дружина відповідача позбавлена права на земельну ділянку; суддя мав зацікавленість у прийнятті рішення про відмову у позов: у січні 2018 року позивач звертався до органів поліції з приводу погроз його життю з боку членів сім'ї ОСОБА_3, не заслуговують на увагу.

Посилання позивача на те, що відповідач неодноразово руйнував поставлену позивачем огорожу на межі земельних ділянок і незаконно переніс межу земельних ділянок, зменшуючи розмір земельної ділянки позивача, що земельна ділянка дружини відповідача зміщена углиб земельної ділянки позивача і дружина відповідача своїми діями щодо демонтажу паркану навколо земельної ділянки спричинила позивачу матеріальну шкоду, не є підставою для задоволення позову, оскільки фактів неодноразового руйнування огорожі матеріали справи не містять, а зміщення земельної ділянки дружиною відповідача не є підставою для покладення відповідальності на відповідача.

Висновок суду в рішенні, що земельна ділянка не межує із земельною ділянкою сім'ї ОСОБА_3 , що на підставі судового рішення дружина відповідача позбавлена права на земельну ділянку, а також, що у січні 2018 року позивач звертався до органів поліції з приводу погроз його життю з боку членів сім'ї ОСОБА_3, у даному випадку, не мають правового значення для вирішення питання про право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок заподіяння шкоди шляхом пошкодження певного майна за подіями, які мали місце у жовтні 2009 року.

Ствердження позивача у скарзі про те, що на земельній ділянці відповідача у 2009 році встановлено наявність листів шиферу й металевої труби на суму 2 010 гривень, придбані ним у 2007 році і це встановлено під час перевірки прокуратурою Овідіопольського району, безпідставні, оскільки відповідно до перевірки у листопаді 2009 року, яку проводив о/у ОУР Великодолиснького СВМ Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області встановлено, що листи шиферу, про які зазначав ОСОБА_2, вкрадені не були та знаходяться на межі земельних ділянок ОСОБА_3 й ОСОБА_2, там же знаходиться металева труба, шифер і труба зняті з огорожі, а останню встановлено незаконно і стосовно встановлення огорожі триває спір у суді (а.с.36,37).

У відповіді від 26.11.2009 року заступник прокурора Овідіопольського району Одеської області посилається на матеріали перевірки і постанову про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.10), разом з тим матеріали перевірки зазначають, що шифер і металева труба, після демонтажу, знаходились на межі земельних ділянок позивача і ОСОБА_3

Доводи і аргументи відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема стосовно недоведеності позовних вимог, заслуговують на увагу і взято до уваги судом апеляційної інстанції.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Зважаючи на те, що не доведено факту порушення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Приймаючи до уваги, що суд рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 141 ч.ч.1,7 ЦПК України).

Відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону України «Про судовий збір», позивач, як інвалід 2 групи безстроково з 2001 року (а.с.12), звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідач не заявив у суді апеляційної інстанції про судові витрати, яких він зазнав під час розгляду даної справи.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 23.06.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г.Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков