Справа № 737/700/17 Провадження № 22-ц/795/693/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Шитченко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Лакізи Г.П.,

із секретарем Шкарупою Ю.В.,

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Куликівського районного суду від 02 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

місце ухвалення рішення суду смт. Куликівка,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 02 квітня 2018 року.

у с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивувала тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає разом з нею, не надає.

Рішенням від 02 квітня 2018 року Куликівський районний суд позов ОСОБА_4 задовольнив. Стягнув з ОСОБА_3 на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 04 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції всупереч вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, було безпідставно відхилене письмове клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі.

Заявник вказує, що у провадженні Куликівського районного суду на час розгляду даної справи знаходилась справа за його позовом до ОСОБА_4 про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження малолітньої ОСОБА_6, у звязку з чим і просив зупинити провадження у справі про стягнення аліментів до вирішення спору про його батьківство.

Зазначає, що під час розгляду справи щодо оспорювання батьківства ОСОБА_4 повідомила суду, що її дочка ОСОБА_5 не є його дочкою по кровному спорідненню, але вона звернулась з позовом про стягнення аліментів саме до нього, оскільки дитина народилась у зареєстрованому між ними шлюбі, і у свідоцтві про народження батьком записаний саме він.

Стверджує, що розгляд справи у порушення процесуальних норм відбувався без його належного повідомлення, у звязку з чим суд позбавив його можливості захищати свої права та ухвалив упереджене і незаконне рішення.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

З повідомлення виконкому Куликівської селищної ради від 22 січня 2018 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14). Вказана адреса місця проживання була зазначена і позивачем у її позовній заяві (а.с. 1). Саме за цією адресою під час розгляду справи про стягнення аліментів районним судом ОСОБА_4 направлялись відповідні процесуальні документи, а саме, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія рішення суду (а.с. 17, 24), які вона отримувала. За цією ж адресою позивачу була надіслана і копія ухвали про відкриття апеляційного провадження, яку вона також отримала (а.с. 50).

Судові повістки про виклик до апеляційного суду на 07 серпня, 21 серпня та 11 вересня 2018 року надсилались позивачу за місцем її проживання, яке зареєстроване у встановленому законом порядку вул. Садова, 2 с. Горбове, Куликівського району, проте поштові відправлення повернулись до суду неврученими із зазначенням у довідці відділення поштового звязку про причини повернення: «за зазначеною адресою не проживає» та «інші причини, що не дали змоги вручити відправлення» (а.с. 57, 61, 69).

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Беручи до уваги наведене та враховуючи те, що іншої адреси свого місця проживання позивач не зазначила, про її зміну суд не повідомляла, ухвалу про відкриття апеляційного провадження у даній справі отримала, отже була зобовязана належним чином виконувати свої процесуальні обов'язки, у тому числі цікавитись ходом її розгляду, апеляційний суд вважає ОСОБА_4 такою, яка була повідомлена у відповідності до чинного законодавства про перебування у провадженні апеляційного суду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та її розгляд.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам у повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, тому, враховуючи спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, стан здоровя сторін, їх матеріальне становище та приписи ст. 183 СК України, ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», визнав за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

З висновком суду першої інстанції щодо визначення періоду стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що на час розгляду справи судом першої інстанції сторони були записані як батьки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Згідно довідки Горбівської сільської ради Куликівського району від 06 вересня 2017 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матірю, ОСОБА_4, по вул. Садовій, 2 у с. Горбове Куликівського району та знаходиться на її утриманні (а.с. 5).

Звернувшись до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України та розяснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Виходячи зі змісту наведених норм та проаналізувавши наявні у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 аліментів у визначеному позивачем розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно від дня предявлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуальних норм та розгляд справи у відсутності відповідача не беруться до уваги колегії суддів, оскільки вони ґрунтуються на невірному та довільному тлумаченні скаржником положень правових норм.

Так, ухвалою від 31 січня 2018 року суддя, відкриваючи провадження у даній цивільній справі, визначила, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 15-16). Копія ухвали про відкриття провадження у справі була надіслана відповідачу та отримана ним особисто 08 лютого 2018 року (а.с. 18).

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Матеріали справи не містять письмового клопотання ОСОБА_3 про розгляд справи у судовому засіданні за його участі, отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції був повністю дотриманий порядок розгляду справ у порядку спрощеного провадження, визначеному главою 10 ЦПК України.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду і твердження ОСОБА_3 про безпідставне відхилення районним судом його письмового клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні поданого клопотання, правильно послався на приписи ч. 2 ст. 252 ЦПК України, відповідно до яких не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстав наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною.

Разом із тим, при визначенні періоду, протягом якого повинні стягуватись аліменти на утримання неповнолітньої дитини, колегія суддів врахує наступне.

Рішенням від 01 червня 2018 року Куликівський районний суд задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення відомостей з актового запису про народження дитини. Виключив з актового запису № 1762, вчиненого відділом ДРАЦС РС Чернігівського МУЮ 23 липня 2014 року, про народження дитини ОСОБА_6, яка народилась 17 квітня 2014 року, відомості про батька ОСОБА_3 (а.с. 54-56). Задовольняючи позовні вимоги, районний суд послався на обґрунтованість та доведеність заявлених вимог, які не оспорюються відповідачем ОСОБА_4 та підтверджуються висновком експерта № 262 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» (експертиза проведена у період з 24 квітня по 03 травня 2018 року), згідно з яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 11 липня 2018 року.

Ураховуючи те, що судовим рішенням Куликівського районного суду від 01 червня 2018 року виключено відомості про батька ОСОБА_3 з актового запису про народження дитини ОСОБА_6, апеляційний суд вважає, що термін стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини слід обмежити часом набрання цим рішенням суду законної сили. Відповідно аліменти з ОСОБА_3 підлягають стягненню з 04 вересня 2017 року (дати предявлення позову до суду) по 11 липня 2018 року (дати набрання законної сили рішенням суду).

За положеннями ч. 4 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни судового рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. Отже, у відповідності до наведеної норми резолютивну частину рішення суду першої інстанції слід змінити, задовольнивши частково апеляційну скаргу ОСОБА_3

Керуючись ст. 367, 374, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Куликівського районного суду від 02 квітня 2018 року змінити, вказавши у частині другій резолютивної частини рішення замість слів «до досягнення дитиною повноліття» слова «до 11 липня 2018 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2018 року.

Головуючий:Судді: