Справа №359/4335/2017
Провадження №2/359/289/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилався на те, що він є власником автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1. 18 грудня 2016 року приблизно о 19 годині 7 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 33 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 88277 гривень 77 копійок. Позивач був вимушений витратити грошові кошти в розмірі 1500 гривень на проведення автотоварознавчого дослідження, грошові кошти в розмірі 212 гривень 80 копійок - на друкування кольорових матеріалів, грошові кошти в розмірі 15912 гривень 88 копійок - на проведення судових експертиз, грошові кошти в розмірі 11072 гривень - на оплату правової допомоги та грошові кошти в розмірі 1689 гривень 75 копійок - на оплату судового збору. Крім того, ОСОБА_1 зазнав душевні страждання. У такий спосіб йому заподіяна моральна шкода, розмір якої позивач оцінив в 20000 гривень. Винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2, який, керуючи автомобілем марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, в порушення вимог п.10.2 ПДР України при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Тому ОСОБА_1 просив суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 88277 гривень 77 копійок, моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 гривень, витрати на друкування кольорових матеріалів в розмірі 212 гривень 80 копійок, витрати на проведення судових експертиз в розмірі 15912 гривень 88 копійок, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 11072 гривень та витрати на оплату судового збору в розмірі 1689 гривень 75 копійок.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 подав заяву про зміну розміру позов-них вимог (а.с.111-116) та посилається на те, що в результаті проведення додаткового огляду його автомобіля були виявлені приховані механічні пошкодження, ремонт яких коштує 17187 гривень 72 копійки. ПрАТ «СК «Юнівес» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 36871 гривні 73 копійок. Тому розмір не відшкодованої частини матеріальної шкоди становить 68593 гривні 76 копійок (88277,77 + 17187,72 - 36871,73). Крім того, ОСОБА_1 витратив грошові кошти в розмірі 750 гривень на проведення авто-товарознавчого дослідження. Тому він просить суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 68593 гривень 76 копійок, моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2250 гривень, витрати на друкування кольорових матеріалів в розмірі 212 гривень 80 копійок, витрати на про-ведення судових експертиз в розмірі 15912 гривень 88 копійок, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 11072 гривень та витрати на оплату судового збору в розмірі 1689 гривень 75 копійок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов в зміненій редакції та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес». Страхова сума (ліміт відповідальності) була визначена в розмірі 100000 гривень, франшиза не передбачена взагалі. Як роз'яснив Верховний Суд в постанові від 4 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Ці обставини свідчать про те, що обов'язок по відшкодуванню ОСОБА_1 матеріальної шкоди покладається саме на ПрАТ «СК «Юнівес», а не на ОСОБА_2 Крім того, вказаний позивачем розмір матеріальної шкоди є значно завищеним та не відповідає дійсності. В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода. Тому ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, допитавши свідка та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1. Ця обставина підтверджується фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.24).

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Згідно з п.1 ч.2 ст.22 цього ж Кодексу майновою шкодою є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

18 грудня 2016 року приблизно о 19 годині 7 хвилин в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 33 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується копіями протоколів огляду колісного транспортного засобу №667/17 від 16 березня 2017 року та №17/05/17/1 від 6 вересня 2017 року (а.с.21, 124).

Як вбачається зі звіту та додатку до звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.13-19, 117-123), вартість матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_1 у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить 105465 гривень 49 копійок (88277,77 + 17187,72).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що саме він двічі оглядав автомобіль марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1. Під час проведення першого огляду транспортного засобу ОСОБА_5 здійснив опис лише видимих механічних пошкоджень. Він не перевіряв стан рульової рейки. Водночас, позивач звернувся вдруге та повідомив про те, що в його автомобілі відчувається стук у ходовій частині. ОСОБА_5 здійснив більш ретельний додатковий огляд автомобіля та виявив пошкодження рульової рейки. Це механічне пошкодження було прихованим. Воно розташовувалось в зоні пошкоджень, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_5 дійшов до висновку, що пошкодження рульової рейки перебувало у причинно-наслідковому зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. Тому він склав додатковий протокол огляду транспортного засобу та додаток до звіту про визначення вартості матеріального збитку.

З огляду на це суд вважає, що ОСОБА_1 має право на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 105465 гривень 49 копійок.

За правилом ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовір-ність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукуп-ності.

В матеріалах цивільної справи міститься звіт про оцінку вартості матеріального збитку №26 від 15 травня 2017 року (а.с.140-148), з якого вбачається, що загальна вартість матеріальної шкоди, спричиненої позивачу у зв'язку з пошкодженням його автомобіля, становить лише 37016 гривень 34 копійки. Однак достовірність цього доказу спросто-вується звітом та додатком до звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.13-19, 117-123), а також показаннями свідка ОСОБА_5 Ці докази є послідовними та пере-бувають у прямому логічному взаємозв'язку.

З огляду на це суд критично оцінює звіт про оцінку вартості матеріального збитку №26 від 15 травня 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповід-ній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

За правилом ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз'яснив Верховний Суд в постанові від 4 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), відшкодування шкоди особою, відпо-відальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладення обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З мотивувальної частини постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 17 січня 2017 року (а.с.34), залишеної без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2017 року (а.с.35-37), вбачається, що ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, в порушення вимог п.10.2 ПДР України при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі. Іншою постановою Апеляційного суду Київської області від 5 квітня 2017 року (а.с.40-43) провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Ретельний аналіз цих судових рішень свідчить про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась виключно з вини ОСОБА_2 На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

Водночас, з копії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів №АЕ №9873380 від 17 червня 2016 року (а.с.138) вбачається, що станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Chery Kimo», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес». Зокрема, страхова сума (ліміт відповідальності) була визначена в розмірі 100000 гривень, тоді як франшиза не передбачена взагалі.

Ці обставини свідчать про те, що саме у ПрАТ «СК «Юнівес» виник обов'язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в розмірі 100000 гривень. Тоді як у ОСОБА_2 виникло зобов'язання відшкодувати ОСОБА_1 лише іншу частину матеріальної шкоди в розмірі 5465 гривень 49 копійок (105465,49 - 100000).

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно виконав це грошове зобов'язання.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стяг-нути матеріальну шкоду в розмірі 5456 гривень 49 копійок. Підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інфор-мацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверд-жують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.4 цієї ж статті суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

В матеріалах цивільної справи міститься копія платіжного доручення №15590 від 24 травня 2017 року (а.с.167), з якого вбачається, що ПрАТ «СК «Юнівес» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 37016 гривень 34 копійок. Однак ця обставина має значення виключно для розгляду вимог про стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «Юнівес», а не ОСОБА_2 Ця обставина свідчить про те, що вказане платіжне доручення не стосується предмета доказування в цій цивільній справі та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України.

З огляду на це суд критично оцінює копію платіжного доручення №15590 від 24 травня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.386, ч.1 ст.1167 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування моральної шкоди, яка відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з п.3 ч.2 та ч.3 ст.23 цього ж Кодексу моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Безумовно, у зв'язку з пошкодженням автомобіля ОСОБА_1 зазнав душевні пере-живання. Ця обставина свідчить про те, що йому була заподіяна моральна шкода. Водночас, враховуючи вимоги розумності і справедливості, розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу у зв'язку з пошкодженням його транспортного засобу, становить лише 5000 гривень.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди в більшому розмірі відсутні. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити також.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; а також пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 цього ж Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 витратив грошові кошти в загальному розмірі 18162 гривень 88 копійок (2250 + 15912,88) на оплату різноманітних експертиз, грошові кошти в розмірі 212 гривень 80 копійок - на виконання дій, необхідних для підготовки цивільної справи до її розгляду, грошові кошти в розмірі 11072 гривень - на оплату правової допомоги та грошові кошти в розмірі 1689 гривень 75 копійок - на оплату судового збору. Водночас, пред'явлений ним позов задоволений лише на 11,81% (10465,49 : 88593,76 х 100%).

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стяг-нути витрати, пов'язані із проведенням експертиз, в розмірі 2145 гривень 4 копійок (18162,88 : 100% х 11,81%), витрати, пов'язані з виконанням дій, необхідних для підготов-ки цивільної справи до її розгляду, в розмірі 25 гривень 13 копійок (212,80 : 100% х 11,81%), витрати на правову допомогу в розмірі 1307 гривень 60 копійок (11072 :100% х 11,81%) та витрати на оплату судового збору в розмірі 199 гривень 56 копійок (1689,75 : 100% х 11,81%).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5465 гривень 49 копійок та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

У задоволенні позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди в біль-шому розмірі ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані із проведенням експертиз, в розмірі 2145 гривень 4 копійок, витрати, пов'язані з виконанням дій, необхідних для підготовки цивільної справи до її розгляду, в розмірі 25 гривень 13 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 1307 гривень 60 копійок та витрати на оплату судового збору в розмірі 199 гривень 56 копійок.

Рішення суду викладено в повному обсязі 27 вересня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення його в повному обсязі.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець