Ухвала

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 442/5586/16

провадження № 61-9488зпв18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Пророка В. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна»,

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року у складі колегії суддів: Штелик С. П., Гулька Б. І., Журавель В. І., рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М., та рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року у складі головуючого судді Герасимків Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» (далі - ТОВ «ДЦ Україна») про стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення.

Позовна заява мотивована тим, що 30 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЦ Україна» укладено договір оренди нежилого приміщення, за умовами якого ОСОБА_1 передала у тимчасове платне володіння та користування ТОВ «ДЦ Україна» нежиле приміщення по АДРЕСА_1.

Пунктом 3.1. договору оренди передбачено, що розмір орендної плати (щомісяця) за користування об'єктом оренди становить не менше 26 101 грн 61 коп. без податку на додану вартість, з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб (включно). Сума до виплати орендодавцю повинна складати не менше 21 664 грн 34 коп. без податку на додану вартість. Вартість оренди за 1 кв. м. складає 141 грн 93 коп. без податку на додану вартість з урахуванням суми податку з доходів фізичних осіб. Сума до виплати орендодавцю повинна складати не менше 117 грн 80 коп. без податку на додану вартість за 1 кв. м. До складу орендної плати включається плата за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 3.2. договору оренди сума орендної плати індексується на коефіцієнт, який дорівнює офіційному курсу гривні до долара США, встановленому на день сплати орендної плати станом на 01 число поточного місяця, поділеному на офіційний курс гривні до долара США, встановлений на дату підписання цього договору (07,9860 грн/долар США).

Згідно із пунктом 5.1. договору оренди за несвоєчасну сплату орендної плати орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого зобов'язання за кожний день прострочки виконання зобов'язання.

Розділом 6 договору оренди передбачено, що цей договір набирає юридичної сили з моменту його підписання і діє до 27 квітня 2015 року. Договір вважається автоматично пролонгованим на той самий термін на тих самих умовах при відсутності письмового повідомлення про його припинення, направленого однією стороною іншій. Таке письмове повідомлення направляється другій стороні не пізніше ніж за один місяць до дати закінчення строку його дії.

ТОВ «ДЦ Україна» належним чином не виконує умов договору оренди нежилого приміщення та не здійснює індексацію орендної плати у зв'язку із збільшенням курсу долара щодо гривні на день вчинення орендного платежу, а тому його заборгованість перед позивачем за період 2014-2016 років становить 1 177 639 грн 04 коп. Крім того, із ТОВ «ДЦ Україна» підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого зобов'язання за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що складає 277 173 грн 10 коп.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ДЦ Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати індексації курсової різниці у розмірі 1 177 639 грн 04 коп.

У іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач належним чином не виконував умови договору оренди нежилого приміщення та не проводив індексацію розміру орендної плати, у зв'язку із чим за період 2014-2016 років утворилась заборгованість у розмірі 1 177 639 грн 04 коп. Відмовляючи в позові в частині стягнення пені за неналежне виконання умов договору оренди, суд першої інстанції виходив із того, що строк позовної давності для пред'явлення цих вимог за період 2014-2015 роки сплинув.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ДЦ Україна» відхилено та апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення пені за несвоєчасну сплату орендної плати та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ДЦ Україна» на користь ОСОБА_1 138 572 грн 90 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати за період з 01 вересня 2015 року по 23 серпня 2016 року.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції правильно застосував строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені за період з 2014 по 2015 рік, однак не вирішив питання щодо позовних вимог в цій частині за один рік, який передував зверненню до суду, тобто з вересня 2015 року по серпень 2016 року, та не стягнув пеню у розмірі 138 572 грн 90 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «ДЦ Україна» відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що колегія суддів касаційного суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що відповідач порушив умови договору оренди нежилого приміщення та не сплатив позивачу орендну плату у розмірі, визначеному умовами договору, у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати підлягають задоволенню. Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно визначив характер спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну правову оцінку, у зв'язку із чим правомірно скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні пені за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року та ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача пені за останній рік перед зверненням з цим позовом до суду у розмірі 138 572 грн 90 коп.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року та рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та витребувано із Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області вказану цивільну справу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

Пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року передбачено, що підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У лютому 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 360-2 ЦПК України 2004 року, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Заява ТОВ «ДЦ Україна» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2017 року, рішення Апеляційного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року та рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 листопада 2016 року подана з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року, а саме неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм частини другої статті 533 ЦК України, та з підстави, зазначеної у пункті 4 частини першої статті 355 ЦПК України 2004 року - невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

До заяви про перегляд вказаних судових рішень у цій справі заявником додано копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 08 лютого 2017 року у справі № 757/31431/15-ц; постанови Вищого господарського суду України від 01 лютого 2011 року у справі № 14/226(1/19) та від 10 серпня 2016 року у справі № 916/2196/15 і постанови Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 922/796/15 та від 22 березня 2017 року у справі № 908/1138/15-г.

Заява ТОВ «ДЦ Україна» відповідно до правил, що діяли на момент її подання, повинна розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України, тому згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, статтею 360-2 ЦПК України 2004 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЦ Україна» про стягнення заборгованості за договором оренди нежилого приміщення передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: В. В. Пророк

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк