Справа № 487/3489/18
Провадження № 2/487/1811/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2018 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі судді Біцюка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (приживає за адресою: 54034, м. Миколаїв, вул. Олійника (Паркова), 34, кв. 32, РНКОПП - відсутній, паспорт: ЕР 574710) до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (місце знаходження за адресою: 54020, м. Миколаїв, вул.. Коботажний узвіз, 18) про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

До Заводського районного суду міста Миколаєва звернувся ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», в якому посилаючись на те, що ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» надає позивачу послуги постачання теплової енергії для опалення його квартири в кількості, що перевищує встановлену соціальну норму, а за такого, він не має можливості вимірювати те регулювати кількість теплової енергії, що подається до його квартири. Зазначив, що незважаючи на те, що 12.10.2017 року позивач звертався до відповідача з проханням не надавати до квартири теплову енергію більше за встановлену норму, відповідач продовжив постачати до його квартири більше теплової енергії, аніж встановлено та потрібно. Вказав, що Відповідач вимагає сплатити за грудень 2017 року 498,24 грн., січень 2018 року 695,49 грн., за лютий2018 року 634,27 грн., за березень 2018 року 605,32 грн., що перевищує плату за соціальну норму встановленою Постановою Кабінету міністрів.

Позивач просив суд визнати протиправним нарахування відповідачем вказаної плати за теплову енергію та встановити йому плату за послугу постачання теплової енергії за вказаний період в розмірі 470,16 грн. на місяць.

Відповідач подав до суду відзив, в якому позов не визнав та зазначив, що житловий будинок № 34 по вул. Паркова 30.10.2015 року обладнаний приладом обліку теплової енергії, яка використовується для централізованого опалення житлових приміщень. В опалювальному сезоні 2017-2018 нарахування вартості послуг з централізованого опалення споживачам фізичним особам здійснювалося у відповідності з показниками будинкового приладу обліку теплової енергії. Соціальна норма споживання теплової енергії є фіксованою величиною і вона не є технічною гаратією підтримки у конкретних квартирах багатоквартирного будинку встановленої санітарної норми температири, оскільки не враховує стан системи опалення, погодних умов інших умов, щовпливають на обсяги споживання теплової енергії. Також відповідач звернув увагу, що втручання в систему опалення будинку не є його виробничою функцією.

Позивач подав пояснення на відзив, в якому зазначив, що відповідач має змогу регулювати кількість теплової енергії збільшуючи та зменшуючи температуру теплоносія (води) та збільшуючи чи зменшуючи тиск теплоносія (води), що подається в теплову мережу будинку. Відповідач з грудня 2017 року до квітня 2018 року подавав до будинку теплоносій (воду) з високою температурою і високим тиском, через що радіатори опалення були дуже гарячими і в квартирі було жарко. Позивач не міг регулювати ні температуру, ні тиск теплоносія (води), що подавався до будинку.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач мешкає в квартирі №32 (далі - Квартира) в багатоповерховому багатоквартирному будинку за адресою: м.Миколаїв, вул.Олійника (Паркова), 34 (далі - Будинок).

Вказаний Будинок обладананий будинковим приладом обліку тепла.

Квартира позивача приладом обліку тепла не обладнана.

Абзацем першим підпункту 1 пункту 3 Постановим КМ України від 06.08.2014 року №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: 1) для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання): у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0,0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

Пунктом 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року №630, встановлено:

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (обєму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Пунктом 6 вказаних правил передбачено, що Послуги повинні відповідати: з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Позивач посилається на відсутність потреби в постачанні теплової енергії до його Квартири понад установлені соціальні нормативи.

Проте, як свідчать пояснення сторін та надані ними докази, Квартира позивача не обладнана лічильником тепла та в ній відсутнє обладнання для регулювання кілкості теплової енергії, яка поставляється до неї.

Оскільки відповідач - Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" забезпечує постачання теплової енергії всьому Будинку і зобов'язаний забезпечити нормативну температуру в усіх квартирах Будинку, то забезпечення певної кількості теплової енергії, яка поставляється в окремі квартири Будинку, не входить до компетенції відповідача, а цілком покладається на кінцевих отримувачів теплової енергії шляхом забезпечення квартир лічильниками тепла та встановлення обладнання, яке б дозволяло регулювати кількість тепла, яке находить до квартири.

За такого, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 263-265 Цивільного процесуального кодексу, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 (приживає за адресою: 54034, м. Миколаїв, вул. Олійника (Паркова), 34, кв. 32, РНКОПП - відсутній, паспорт: ЕР 574710) у задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (місце знаходження: 54020, м. Миколаїв, вул.. Коботажний узвіз, 18) про визнання протиправним нарахування плати за теплову енергію та встановлення фіксованої плати за неї.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області або до того ж суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.09.2018р.

Суддя Біцюк А.В.