Дата документу 06.09.2018 Справа № 554/2980/18
Провадження №2/554/1942/2018
06 вересня 2018 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1, розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат з утримання, збереження, управління майном на праві спільної часткової власності,
25.04.2018 позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до відповідача, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою від 27 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судовий розгляд справи на 07 вересня 2018 року та надано строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву.
Позивач у судове засідання не зявилася, адвокат позивачки надав суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та відсутність представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
На підставі ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у звязку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суддя вирішила розглянути справу за наявними матеріалами.
Згідно ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Ураховуючи вказані обставини та те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247ЦПК України у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Суддею встановлено, що позивачка є власницею 47/100 часток квартири, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вулиця Європейська (колишня Фрунзе)АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування від 17.08.2015 року посвідченого нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 та зареєстрованого за № 2596.
Згідно інформаційної довідки наданої Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 28.09.2016 року № 8899 та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 53/100 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_3.
Вказана частина квартири належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло яке було видане Управління житлово-комунального господарства Полтавської міської ради на підставі розпорядження від 14 листопада 2007р. № 1513.
Таким чином, позивачка разом з відповідачкою ОСОБА_3 разом володіють на праві спільної часткової власності житловими приміщенням ( квартирою) за адресою Полтава, АДРЕСА_5.
На момент переходу права власності частку ОСОБА_2 спільної власності з серпня 2015р. і по сьогодні співвласниця ОСОБА_3 належною їй часткою не користується, житло не обслуговує, не сплачує комунальні послуги та не виявляє жодного інтересу щодо утримання площі спільного користування, про що надано копії рахунків за комунальні послуги.
Відповідно договору дарування та технічного паспорту від 16 серпня 2016р. у загальному користуванні співвласників знаходяться 1 коридор площею 3.2. кв.м , кухня (7) площею 6 кв.м., коридор(8) площею 1.7.кв.м., санвузол площею 2.8.кв.м.
Отже, протягом більш як 2,7 років площі загального користування знаходяться виключно на утриманні позивачки.
Протягом останніх двох років у звязку з потребою у проведенні ремонту водо-, тепло- та електромереж позивачка, письмово, неодноразово зверталась до співвласниці ОСОБА_3 з проханням прибути у приміщення, яким вони спільно володіють, та визначитися з порядком утримання площ загального користування. Жодного разу ОСОБА_3 ні письмово ні усно на контакт не вийшла, тому всі ремонтні роботи як поточні так і аварійні по утриманню площ загального користування проводились виключно за рахунок позивачки.
Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співаників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Ст. 356 ЦК України передбачає, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Субєктами спільної часткової власності за ч.2 ст. 357 можуть бути «фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади».
Визначаючи порядок здійснення права спільної часткової власності Цивільним кодексом України ч.1, 2, ст. 358 закріплено наступне
«1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.»
У звязку з тим, що співвласниця ОСОБА_3 ігнорує не тільки спроби позивачки обговорити порядок обслуговування, утримання та користування площами загального користування, а й фактично ухиляється від обовязків щодо підтримання комунікацій (водо, тепло та електропостачання) в цих приміщеннях, їх поточного ремонту та утриманню самих приміщень загального користування, сторони не можуть домовитись про порядок володіння та користування спільним майном, а тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Також, факт ігнорування Відповідачкою звернень позивачки також підтверджується, листами, які остання неодноразово відправляла їй щодо несплати нею жодних комунальних платежів, та просила відреагувати на даний факт, адже борг з кожним місяцем зростає.
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 14 листопада 2007 року Відповідачу належить 53/100 частки квартири № 4, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 146.
Отже квартира загальною площею 54 кв.м , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 перебуває в спільній частковій власності Відповідача та Позивача.
Відповідач ОСОБА_3 починаючи з 2007 року за даною адресою не проживає, власність свою жодним чином не утримує, жодних особистих речей за даною адресою не зберігає, що підтверджується відповідними Актами про не проживання особи у квартирі складене неодноразово із власниками сусідніх приміщень за адресою вул.. Європейська,146.
Починаючи з 2015 р по 2018 р. позивачкою в першу чергу були замінені труби водопостачання, водовідведення та каналізації та ремонт внутріквартирних електромереж..
Внаслідок незадовільного стану будівлі ( відповідно інформації ЖЕКу № 2 даний будинок було побудовано у 1963 році) та стану електромереж в ній, позивачкою також було проведено заміну внутрішніх електромереж, як в своїй частині так і в частині загального користування ( кухні, ванні, двох коридорах, з урахуванням технологічних ліній від загального електрощитової до квартири, що підтверджується довідкою ЖЕКу.
З моменту виділення часток та передачі їх співвласникам у 2007 р. та до цього часу вказана квартира не ремонтувалась (ні косметично та капітально) співвласниками протягом майже 25 років, а беручи до уваги інформацію ЖЕКу то починаючи з моменту будівництва 1963р. ремонті роботи щодо електромереж, тепломереж, водо мереж не проводились взагалі.
Окрім негайно необхідних ремонтних робіт позивачкою було також замінено стару підлогу, замінено вікна ( на нові конструкції стекло пластику) придбано міжкімнатні двері до приміщення ванни, коридору та кухні..
При укладенні договору дарування частина цієї квартири була оцінена субєктом оціночної діяльності ОСОБА_6 лише в розмірі 160 996 грн. (без ПДВ) з причин її занедбаності та відсутності в ній хоча б «косметичного ремонту».
П.4 Договору дарування від 17.08.2015 р. (згідно якого позиачка набула у власність частку в квартирі і стала співвласницею) визначено» відсутність недоліків які значно знижують цінність або можливість використання за цільовим призначенням», але ця характеристика надає можливість визначити стан житлової будівлі в цілому, її несучих конструкцій та можливість розміщення в ній квартир, а не стан самої квартири.
Будучи стороною дарування, всі ці недоліки приміщення квартири позивачка бачила і сподівалась їх виправити шляхом проведення ремонту в першу чергу приміщень які увійшли до моєї спільної частки.
Всі матеріали для проведення поточних ( та аварійних ) ремонтних робіт устаткування ( водо-,тепло-, електропостачання та газова колонка ,зокрема ), ремонту самих приміщень, заміни вікон та встановлення дверей були оплачені позивачкою самостійно, що підтверджується відповідними чеками (платіжними документами, квитанціями тощо), загальна сума таких витрат станом на дату подачі позову склала 50 324 грн. 79 коп. , що підтверджується наданими у справу чеками, квитанціями та платіжними дорученнями.
Для проведення ремонтних робіт, робіт по встановленню та заміни необхідного обладнання мною запрошувалися різні фахівці у відповідності зі специфікою робіт. Вартість безпосередньо проведених робіт склала в цілому суму в розмірі 32 342 грн 00 коп., що також оплачувалися позивачкою самостійно.
То ж загальна вартість оплачених мною робіт по ремонту приміщень та обладнання приміщень загального користування у квартирі за вказаною адресою склали 82 666,79 грн.
Покрашення стосувались виключно приміщень загального користування та за своєю природою і особливістю вказані покращення ( приміщень загального користування таких як кухня, ванна з вбиральнею та коридори) не можуть бути відокремлені від самої квартири , що знаходиться у спільній частковій власності мене та Відповідача ОСОБА_3
За правилом ч.5, ст. 357 Цивільного кодексу України( надалі ЦК) поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, є власністю того співвласника , який їх зробив , якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.
Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено обовязок власника утримувати майно. Що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, цілком очевидно, що останні зобовязані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна у межах свої частки у праві спільної часткової власності.
Ст. 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.
Участь кожного співвласника у «витратах на управління, утримання та збереження спільного майна» означає необхідність несення витрат, які є необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобовязаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування.
Правило ст. 360 ЦК України застосовуються незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобовязанням щодо спільного майна. Отже із змісту даної статі випливає висновок про те, що співвласник зобовязаний відшкодувати витрати понесені іншим співвласником майна в межах своєї частки.
З огляду наведеного, суддя прийшла до висновку про задоволення позову.
Витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., що підтверджується копією договором про надання правової допомоги, з розрахунком вартості, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Судовий збір, сплачений позивачем, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 16, 355, 356, 357, 358, 360 ЦК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229,247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289 ЦПК України, суддя
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат з утримання, збереження, управління майном на праві спільної часткової власності - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (співвласниці з часткою в розмірі 53/100 квартири АДРЕСА_1) кошти, витрачені на утримання, збереження, управління спільного майна, а саме приміщень загального користування у квартири, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Європейська (колишня Фрунзе)АДРЕСА_2 в розмірі 82 666,79 грн. на користь ОСОБА_2 - співвласниці квартири з часткою в розмірі 47/100 у праві спільної часткової власності
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 906,67 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн..
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двом) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
1.Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_6, РНОКПП: НОМЕР_1.
2.Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, м АДРЕСА_6.
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко