Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 756/8740/15-ц

провадження № 61-23035св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у складі судді Луценко О. М. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 109 000 дол. США на строк до 10 травня 2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом. 27 травня 2008 року між тими самими сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 34 000 дол. США на строк до 10 травня 2028 року зі сплатою 13,45 % річних.

10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 жовтня 2010 року, 21 жовтня 2010 року між позивачем та ОСОБА_1 були укладені додаткові угоди № 1 до цих кредитних договорів, яким внесено зміни до цих договорів.

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитними договорами між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 27 травня 2008 року укладені, відповідно, окремі договори поруки, за якими поручителі зобов'язувалися перед кредитором боржника відповідати за невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань. 01 квітня 2009 року, 21 жовтня 2010 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладені додаткові угоди до договорів поруки.

ОСОБА_1 не виконувала взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим в порядку досудового врегулювання спорів позивач 25 грудня 2014 року на адреси відповідачів направив повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою погашення простроченої заборгованості за договором кредиту, яка у добровільному порядку погашена не була.

Станом на 07 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 112 931,05 дол. США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 104 544,61 дол. США; заборгованість за відсотками 8 359,24 дол. США; підвищені відсотки - 27,20 дол. США; сума заборгованості за кредитним договором від 27 травня 2008 року станом на 07 липня 2015 року складає 32 908,80 дол. США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 29 705,81 дол. США, заборгованість за відсотками 556,79 дол. США, підвищені відсотки - 36,27 дол. США.

На підставі викладеного ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 112 931,05 дол. США та заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 32 908,80 дол. США на загальну суму 145 839,85 дол. США. Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 112 931,05 дол. США; заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 32 908,80 дол. США на загальну суму 145 839,85 дол. США. Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 112 931,05 дол. США та заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року в сумі 32 908,80 дол. США на загальну суму 145 839,85 дол. США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 112 931,02 дол. США та заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 32 908,80 дол. США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є солідарними боржниками перед позивачем у зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань, взятих на себе за кредитним договором. Оскільки боржник не виконала взятих на себе зобов'язань за умовами кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Універсал Банк».

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитними договорами у загальній сумі 145 839,85 дол. США та 3 654 грн судового збору змінено.

Стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 112 931,05 дол. США та заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 32 908,80 дол. США.

Стягнуто на користь ПАТ «Універсал Банк» солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 112 931,05 дол. США та заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року у сумі 32 908,80 дол. США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що за встановлених фактичних обставин справи наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідачів на користь банку заборгованості за кредитним договором. Оскільки норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, тому заборгованість, встановлена судом першої інстанції, підлягає стягненню солідарно з боржника - ОСОБА_1, і поручителя ОСОБА_2, а також окремо із цього ж боржника та поручителя ОСОБА_3

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд залишив поза увагою, що в разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Крім того, суд неправильно провів розрахунок суми заборгованості, бо не врахував позовну давність стосовно кожного чергового платежу окремо.

У липні 2018 року ПАТ «Універсал Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відзив на касаційну скаргу, в якому зазначило, що доводи касаційної скарги щодо стягнення з поручителів заборгованості поза межами шестимісячного строку для пред'явлення вимог та припинення дії договорів поруки, є необґрунтованими, оскільки банк направив ОСОБА_1 та поручителям вимоги від 23 грудня 2014 року про погашення простроченої заборгованості.

Відповідно до пункту 5.2.5 кредитного договору сторони погодили, що термін повернення кредиту є таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення, тобто з 25 січня 2015 року. З позовною заявою до суду, в тому числі і до поручителів, ПАТ «Універсал Банк» звернулося 07 липня 2015 року, тобто в межах строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

14 травня 2018 року цивільну справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Суди встановили, що 27 травня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 109 000 дол. США на строк до 10 травня 2038 року зі сплатою 12,45 % річних за користування кредитом.

27 травня 2008 року між тими самими сторонами було погоджено додаток № 1 до цього кредитного договору, яким встановлено перелік та вартість послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Додатком № 2 від 27 травня 2008 року затверджено графік платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Між банком та позичальником укладено додаткові угоди до цього кредитного договору, а саме: 10 березня 2009 року, 01 квітня 2009 року, 10 жовтня 2010 року, 21 жовтня 2010 року, відповідно до яких змінювався розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

27 травня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34 000 дол. США на строк до 10 травня 2028 року зі сплатою 13,45 % річних.

Того ж дня між сторонами було погоджено додаток № 1 до другого кредитного договору, яким встановлено перелік та вартість послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов'язані з отриманням та обслуговуванням кредиту. Додатком № 2 від 27 травня 2008 року затверджено графік платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору.

Крім того, між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до цього кредитного договору від 27 травня 2008, а саме від 10 березня 2009 року, від 01 квітня 2009 року, відповідно до яких змінювався розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Наведені встановлені судами обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини, які узгоджуються із законодавством України, зокрема: згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На виконання вищевказаних кредитних договорів ВАТ «Універсал Банк» видало ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 109 000 дол. США та 34 000 дол. США, що підтверджується меморіальними ордерами від 27 травня 2008 року про надання кредиту згідно з вищевказаними договорами, а також випискою за особовим рахунком ОСОБА_1

Позичальник не виконувала взятих на себе за кредитними договорами зобов'язань щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту і відсотків, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість.

Згідно з розрахунком банку заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року станом на 13 травня 2015 року становить 112 931,05 дол. США, з яких: 104 544,61 дол. США - заборгованість по сумі кредиту; 8 359,24 дол. США - відсотки; 27,20 дол. США - підвищені відсотки.

Відповідно до розрахунку банку заборгованість за другим кредитним договором від 27 травня 2008 року, станом на 13 травня 2015 року становить 32 908,80 дол. США, з яких: 29 705,81 дол. США - заборгованість по сумі кредиту; 3 166,72 дол. США - відсотки; 36,27 дол. США - підвищені відсотки.

Згідно із статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Із установлених судами обставин справи вбачається, що 27 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори поруки (окремо із кожним з поручителів), пунктом 2 яких передбачено обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання основного зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення всієї частини позики (разом з нарахованими процентами згідно із статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Пунктами 5.2.5 кредитних договорів від 27 травня 2008 року передбачено, що відповідно до статей 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у договорі, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31-й календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Установлено, що відповідно до відмітки поштового відправлення 25 грудня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» направило на адреси відповідачів повідомлення про порушення основного зобов'язання з вимогою щодо погашення простроченої заборгованості за договором кредиту.

Згідно з пунктом 5.2.5 кредитних договорів сторони погодили, що термін повернення кредиту є таким, що настав на 31-й календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення, тобто з 25 січня 2015 року.

З позовною заявою до суду, в тому числі і до поручителів, ПАТ «Універсал Банк» звернулося 07 липня 2015 року, що підтверджується штампом Оболонського райноого суду м. Києва на позовній заяві.

Отже, банк пред'явив вимогу до поручителів у межах встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку.

Згідно з розрахунками ПАТ «Універсал Банк» загальна сума заборгованості за кредитними договорами становить 145 839,85 дол. США.

Розмір вищевказаної заборгованості відповідачі (ні боржник, ні поручителі) під час розгляду справи не спростували.

Отже, здійснений позивачем розрахунок заборгованості є обґрунтованим і таким, що не спростований відповідачами, оскільки саме на банк законом покладається обов'язок довести обґрунтованість та правильність розрахунку. При цьому доводи ОСОБА_1 спростовуються відзивом на касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк», у якому обґрунтовується допущена технічна описка в зазначенні дати зміни процентної ставки, яка не впливає на загальний розрахунок.

Інших доводів на спростування розрахунку розміру заборгованості ОСОБА_1 зазначено не було, відповідного контррозрахунку заборгованості перед банком не надано.

Встановивши наведені вище обставини та правильно застосувавши норми матеріального права до спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції виходив з того, що розмір заборгованості підтверджується розрахунком, доданим позивачем до позовної заяви, який відповідачі не спростували, а укладені з банком кредитні договори у судовому порядку недійсними не визнавалися і є чинними. Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог банку.

Доводи касаційної скарги боржника ОСОБА_1 щодо припинення договорів поруки у зв'язку із зміною умов кредитних договорів, що збільшують розмір відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки поручителі ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не заявляли про порушення своїх прав та не звертались ні з апеляційними, ні з касаційними скаргами. Тому доводи касаційної скарги про часткове припинення поруки згідно зі статтею 559 ЦК України не є предметом касаційного розгляду.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не дослідили договори поруки та додаткові угоди до них, і вони відсутні в матеріалах справи, не заслуговують на увагу, оскільки вказані договори були предметом дослідження судами та наявні в матеріалах справи (а. с. 63-85, 111-120 том 1).

Наведені в касаційній скарзі інші доводи фактично зводяться до незгоди з висновками апеляційного суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, однак вони не містять обставин і фактів на спростування цих висновків по суті вирішеного спору. Крім того, доводи касаційної скарги щодо обставин справи та викладення подій зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду у незміненій частині та апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ці рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська