КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/1244/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Шереметьєва Л.А.
Унікальний №760/8931/18 Суддя-доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Семенюк Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачеві, а саме: квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року зазначену заяву задоволено та накладено арешт на указану вище квартиру.

В поданій апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав та обов'язків, просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Скаржник посилається на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали спірна квартира належала йому, а не відповідачеві, з огляду на що накладення арешту на відповідне майно є безпідставним.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, законодавець визначив, що забезпечення позову допускається шляхом накладення арешту на майно, яке належить або підлягає передачі відповідачеві.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив з того, що квартира, на яку позивач просив накласти арешт належить відповідачеві на праві приватної власності, а її вартість співмірна з ціною позову.

При цьому, суд виходив з відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, виписку з якого надав позивач /а.с. 4/.

Разом з тим, звертаючись до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 надав суду виписку відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 21/, згідно яких скаржник з 30 листопада 2017 року є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири №1244, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Дмух Богданом Леонідовичем, а тому, нерухоме майно, на яке судом накладено арешт, на момент постановлення оскаржуваної ухвали не перебувало у власності відповідача.

Указана обставина підлягає дослідженню судом першої інстанції при продовженні розгляду даної заяви, оскільки питання забезпечення позову було вирішене без встановлення дійсного власника нерухомого майна, на яке просить накласти арешт позивач.

З огляду на викладене, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.374,379 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді