Справа № 368/1263/18
провадження 2/368/554/18
Рішення

Іменем України

"27" листопада 2018 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Гембар В.В.

За участі сторін:

Позивачка: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.09.2018 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

- шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнати ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Довжика, 113.

05.09.2018 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

05.11.2018 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження, прийнято процесуальне рішення про проведення слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 27.11.2018 року.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 27.11.2018 року, позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, інших клопотань не заявляла.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 27.11.2018 року, відповідач ОСОБА_2 позов визнала, їй було роз»яснено судом в судовому засіданні процесуальні наслідки визнання позову, які їй зрозумілі.

Визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову у підготовчому судовому засіданні дає змогу суду застосувати положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд приходить до висновку щодо можливості винесення судового рішення по результатам підготовчого судового засідання, не призначаючи судове засідання до основного судового розгляду по суті.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення уточненого позову, шляхом винесення судового рішення, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред»являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, як позивачка, так і відповідач зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно, з огляду на місцепроживаннявідповідача, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.2011 року, ОСОБА_1 (далі - Позивач) є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Довжика (колишня назва Радянська), 113 (далі - Житловий будинок).

У Житловому будинку окрім Позивача, також зареєстровані:

син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17.02.1996 року;

донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 14.09.1996 року.

07.03.1997 року донька Позивача - ОСОБА_2 (далі - Відповідач), одружилася та переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст. 405 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Наразі Відповідач не проживає у Житловому будинку з 1997 року, проте продовжує бути там зареєстрованим без згоди Позивача, не здійснюючи при цьому жодних витрат по обслуговуванню будинку, що перешкоджає здійснювати користування і розпорядження власним майном в повній мірі.

Відповідно до положень с. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1, 5 ч. 3 та ч. 4 ст. 71 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до 42 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., відповідно до Закону від 17 липня 1997 p. N 475/97-ВР "Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції вбачається, що зазначеними актами закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України, а об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення ппавовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою юо оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає з цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Отже, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Якщо повязані між собою позовні вимоги предявлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням обєкта, вартість якого є найвищою.

Враховуючи існуючі обставини даної справи, суд вважає, що права Позивача як власника Житлового будинку є порушеними Відповідачем, а тому підлягають захисту, зокрема, судовому.

Відповідно до вищезазначеного, з метою захисту прав Позивача як власника житлового будинку, суд вважає, що Відповідач є таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул. Довжик, 113.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 110, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», 3, 15, п. 2 ч. 1 ст. 208, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право житловим приміщенням, - задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянкою України, паспорт громадянки України серії СК 283464, виданий 23 серпня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Довжика, будинок № 113 у користуванні житловим будинком, який розміщено за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вулиця Довжика, будинок № 113, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянку України, паспорт громадянки України серії СК 615270, виданий 17 вересня 1997 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, який розміщено за адресою: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вулиця Довжика, будинок № 113, та зняття її з реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Закаблук