АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1808/18Головуючий по 1 інстанції - Соколишина Л.Б.
Категорія: на ухвалу Головуючий (суддя - доповідач) в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 3100 грн у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року позов задоволено та визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., 01 червня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №4217, таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 704, 80 грн судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову.

У стягненні судових витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн відмовлено.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року у поновленні визначеного законом процесуального строку ОСОБА_3 відмовлено.

Заяву ОСОБА_3 про стягнення судових витрат понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 3100 грн - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивача у судових засіданням представляв професійний адвокат і йому не перешкоджало за наявності підтверджуючих документів про понесені позивачем витрати на правничу допомогу надати їх під час розгляду справи або заявити про необхідність їх подачі до закінчення судових дебатів. Однак, такої заяви не було зроблено ні позивачем, ні її представником. Більше того, про вказані витрати стороною позивача було заявлено через 1,5 місяця після набрання судовим рішенням законної сили.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, на неповне встановлення судом обставин справи, на неправильне дослідження судом доказів та не надання їм правильної правової оцінки, просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь витрат за надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_5 в сумі 3100 грн. Крім того, просила суд апеляційної інстанції поновити строки звернення із заявою про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що після ухвалення рішення суду від 10 липня 2018 року, вона тричі зверталась до суду для отримання копії повного тексту судового рішення. Після отримання вказаного рішення, позивач передала його своєму представникові за довіреністю ОСОБА_6, яка в свою чергу 04.09.2018 року подала заяву про ухвалення додаткового рішення. При цьому з 20 серпня 2018 року по 03 вересня 2018 року позивач була відсутня в м. Черкаси, перебувала за його межами з поважної причини, а тому не змогла в п'ятиденний строк подати заяву про винесення додаткового рішення.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_3 в позовній заяві було зазначено, що попередній розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу адвоката за складення позовної заяви складає 500 грн.

Відповідно до Ордера серія ЧК №72812, ОСОБА_5 на підставі договору про надання правової допомоги уповноважений представляти інтереси ОСОБА_3 в суді першої інстанції.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено в повному обсязі та визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., 01 червня 2017 року, зареєстрований у реєстрі за №4217, таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду набрало законної сили.

Як видно з протоколу судового засідання, 10 липня 2018 року при ухваленні зазначеного рішення суду в судовому засіданні були присутні позивач та її представник - адвокат ОСОБА_5

04 вересня 2018 року представником ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_6 подано до суду заяву про винесення додаткового рішення, в якій вона просила суд стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704, 80 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн. При цьому, в заяві зазначено, що всі наявні докази є в матеріалах справи.

07 вересня 2018 року ОСОБА_3 було подано клопотання, в якому просила долучити до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення від 04.09.2018 року наступні документи: акт виконаних робіт від 10.07.2018 року, кошторис витрат 6/ц/2017, від 09.07.2018 року, квитанцію №124809, серія 05-ААФ від 09.07.2018 року на суму 3100 грн.

17 вересня 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про поновлення строків звернення із заявою про повернення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 3100 грн та судовий збір 704, 80 грн.

Додатковим рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 704, 80 грн судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову. У стягненні судових витрат на правничу допомогу у розмірі 500 грн відмовлено.

Додаткове рішення мотивовано тим, що вимога заявника про стягнення з відповідача 704, 80 грн судового збору, сплаченого позивачем, підлягає до задоволення, оскільки рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 липня 2018 року позов задоволено на її користь. Натомість, щодо вимоги про стягнення 500 грн витрат на правничу допомогу, то жодних доказів щодо понесення вказаних витрат до завершення розгляду справи по суті стороною позивача подано не було, а тому дані вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, ухвалюючи додаткове рішення судом першої інстанції було вирішено питання стягнення судових витрат на користь позивача у вигляді сплаченого нею судового збору при зверненні з позовом до суду в розмірі 704, 80 грн.

Дослідивши матеріали справи щодо обґрунтованості ухвали суду першої інстанції про залишення заяви позивача без розгляду в частині стягнення судових витрат на правову допомогу, колегія суддів приходить до наступних висновків.

До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до статті статі 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.

Положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України, яка регулює розподіл судових витрат, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підстав поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Крім того, статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другої цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи рішення суду першої інстанції було ухвалено 10 липня 2018 року, із заявою про винесення додаткового рішення, зокрема і в частині судових витрат на правничу допомогу, представник позивача звернулась лише 04 вересня 2018 року, а долучила докази про понесення нею таких витрат та акт виконаних робіт адвокатом 07 вересня 2018 року.

Таким чином, позивачем та його представником в порушення вимог частини 8 статті 141 ЦПК України не було подано доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, вірно застосувавши норми процесуального права, прийшов до обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду, як це передбачено вищезазначеною нормою процесуального закону.

При цьому, позивач та її представник були присутні в судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 10.07.2018 року, а тому мали можливість реалізувати своє право на звернення із заявою про компенсацію судових витрат іншою стороною, а вже в подальшому на протязі п'яти днів після ухвалення судового рішення подати відповідні докази.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що позивачу повний текст рішення суду було вручено після набрання ним законної сили, а саме 23 серпня 2018 року, про що міститься її розписка на довідковому листі до справи, не дає підстав для скасування законної ухвали суду, оскільки нормою статті 141 ЦПК України передбачено подання доказів понесених стороною витрат протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду та лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка (а.с.109), у відповідності до якої, 20 липня 2018 року представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 отримав повний текст рішення суду. При цьому, в силу частини 7 ст. 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє. Таким чином, у відповідності до чинних норм процесуального закону, ОСОБА_3 вважається такою, що отримала рішення суду 20 липня 2018 року.

Щодо заявленого позивачем клопотання про поновлення строків звернення до суду із заявою про повернення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 3100 грн, то колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як в заяві про поновлення пропущеного строку, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не наведено жодної поважної причини пропуску звернення із заявою до суду та не надано на підтвердження належних та допустимих доказів. Посилання позивача в апеляційній скарзі, що вона перебувала поза межами міста Черкаси на лікуванні з 20 серпня 2018 року по 03 вересня 2018 року висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, у зв'язку із їх недоведеністю стороною позивача.

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції не порушено норм процесуального права, ухвала суду є законною, вмотивованою, а тому скасуванню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення судових витрат понесених позивачем на правову допомогу у розмірі 3100 грн у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Судді: Б.Б. Вініченко

В.Д. Храпко

О.М. Новіков