ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року

м.Суми

Справа №576/1770/18

Номер провадження 22-ц/788/2105/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 вересня 2018 року в складі судді Усенко Л.М., ухваленого у м. Глухів, повне судове рішення складено - 02 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 22503,43 грн у відшкодування матеріальної шкоди, вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.07.2018 року близько 9-20 год., за участі автомобілів VOLKSWAGEN Polo, яким курував позивач, та АУДІ - 100, під керуванням відповідача, на перехресті вул. Терещенків та вул. Києво - Московська, сталося ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль позивача з вини відповідача. Про ДТП було повідомлено до чергової частини за номером 102 та за спільною згодою учасників ДТП для огляду транспортного засобу та визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN Polo, прибув експерт -оцінювач. Після дачі письмових пояснень поліцейським та огляду транспорту експертом учасники ДТП обмінялись адресами, номерами телефонів з метою зустрітися після того, як експерт-оцінювач через деякий період часу в цей же день по телефону повідомить про попередній розмір матеріального збитку. Однак, ні в цей день, ні в наступні дні ОСОБА_2 не відповідав на телефонні дзвінки та повідомлення позивача і експерта, ухиляється від відшкодування завданих збитків, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач просив суд задовольнити позов лише в тій частині, яка підтверджується актом виконаних робіт від 13.08.2018 року, а саме в сумі 13606,00 грн.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27.09.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем були порушені Правила дорожнього руху, а саме щодо обов'язку дотримання безпечної дистанції. Вказує, що законом визначена презумпція вини заподіювача шкоди, а ОСОБА_2 в суді не було доведено, що шкоду завдано не з його вини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з підстав ухвалення судом законного та обґрунтованого рішення.

Позивач в судовому засіданні доводи скарги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», натомість цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу за участі якого сталася ДТП, не застрахована.

Відповідач в судове засідання не зявився, але про час та місце його проведення повідомлений належним чином. У відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження такі елементи цивільно-правової відповідальності як вина відповідача та причинно-наслідковий зв'язок між діяннями та заподіяною шкодою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, що відповідно до висновку Глухівського ВП ГУНП в Сумській області 13.07.208 року на лінію 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що у м. Глухові в районі вул. Терещенків біля автовокзалу сталося ДТП між Ауді д.н.з. НОМЕР_1 та Фольцваген д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 107).

Власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_4, а Ауді д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 (а.с. 15, 148).

ОСОБА_2 у своїй заяві від 13.07.2018 року, поданій на ім'я керівника Глухівського ВП, просив не розглядати його повідомлення по лінії 102, оскільки до приїзду працівників поліції конфлікт був вичерпаний законним мирним шляхом, тілесних ушкоджень ніхто не отримав, претензій ні до кого він не має, допомоги працівників поліції не потребує (а.с. 108).

Учасниками ДТП було надано письмові пояснення до відділу поліції з приводу даної пригоди (а.с. 109, 110).

14.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Глухівського ВП із заявою, в якій просив провести огляд транспортного засобу VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, який було пошкоджено під час ДТП 13..07.2018 року, що мала місце на вул. Терещенків м. Глухів (поряд з автовокзалом). Пошкодження транспортного засобу відбулося внаслідок недотримання водієм ОСОБА_2 безпечної дистанції під час руху транспортного засобу, який керував автомобілем АУДІ - 100, державний номерний знак НОМЕР_4. Вказаний водій під час керування транспортним засобом не мав полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності (а.с. 111, 112).

14.07.2018 року автомобіль VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, оглянутий поліцейським Глухівського ВП у присутності ОСОБА_1 Оглядом виявлено деформування заднього крила багажника автомобіля, пошкодження лакофарбових матеріалів на багажнику, пошкодження заднього бампера, деформований задок багажника (а.с. 113-114).

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна вартість матеріального збитку, не враховуючи податок на додану вартість, складає 20703,43 грн (а.с.8-24).

На час розгляду справи місцевим судом, позивач здійснив ремонт автомобіля і, відповідно до акту виконаних робіт № 76 від 13.08.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN Polo, державний номерний знак НОМЕР_2 склала 13606,00 грн (а.с. 59).

21.07.2018 року ОСОБА_1 складено претензію до ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування витрат на ремонт автомобіля відповідно до звіту про незалежну оцінку майна в сумі 20703,43 грн та витрат на оплату послуг з визначення вартості матеріального збитку в сумі 1800 грн. Доказів направлення претензії поштовим зв'язком не надано (а.с. 25, 34).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Питання відшкодування завданої шкоди шляхом страхової виплати врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 41 цього Закону визначено, що МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої не застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (МТСБУ). В останньому випадку обсяг відповідальності незастрахованої особи обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, здійсненої МТСБУ.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на особу, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, та якою завдано шкоди забезпеченому транспортному засобу, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Як встановлено, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, як власника транспортного засобу за участі якого сталася ДТП, не застрахована. Із заявою про відшкодування шкоди до МТСБУ позивач не звертався, доказів отримання відмови страховика у здійсненні такого відшкодування суду не надано.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо мотивів відмови у позові, оскільки позивачем не було доведено про звернення до МТСБУ, про відмову у здійсненні такої виплати чи про те, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт такої виплати.

Таким чином, у задоволенні вимог позову до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки позов на даний час є передчасним з наведених вище підстав.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Питання заміни неналежного відповідача належним вирішує суд першої інстанції відповідно до положень ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд не звернув на це уваги і ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові з підстав пред'явлення позову до неналежного відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з вказаних підстав, апеляційний суд не дає правової оцінки обґрунтованості позовних вимог та представленим позивачем доказам розміру матеріальної шкоди, оскільки така оцінка може бути надана судом під час розгляду справи з належним відповідачем.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, пред'явивши до МТСБУ, на яке матеріальним законом покладено обов'язок відшкодування майнової шкоди, завданої наземному транспортному засобу, власником якого застрахована цивільно-правова відповідальність.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, однак рішення суду змінено лише в частині мотивів відмови у позові, то сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 вересня 2018 року скасувати в частині мотивів відмови у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик