Справа № 316/877/18
Провадження № 2/316/627/18
"26" листопада 2018 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі
головуючого судді Бульба О.М.
секретаря судового засідання Черкашина О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодар цивільну справу № 316/877/18 за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності та визначення порядку користування квартирою,-
30.05.2018 року до Енергодарського міського суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 (далі позивач), в особі свого представника за письмовою довіреністю ОСОБА_2 (далі представник позивача) з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі відповідач1), ОСОБА_4 (далі відповідач2), ОСОБА_5 (далі відповідач3), в якій просить суд:
- припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1;
- визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 в рівних частках, тобто, по 1/4 частці;
- визначити порядок користування квартирою №45 в будинку №20 по вул. Набережній в м.Енергодарі Запорізької області наступним чином:
ОСОБА_3 виділити в користування кімнату розміром 9,8 кв.м;
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виділити в користування кімнату розміром 19,9 кв.м.;
ОСОБА_1 виділити в користуванні кімнату розміром 12,1 кв.м. та лоджію, яка примикає до цієї кімнати;
кухню площею 7,2 кв.м. та лоджію, яка примикає до кухні, ванну кімнату розміром 2,6 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., коридор - 13,1 кв.м. - залишити у спільному користуванні.
В обґрунтування вимог позову, зазначає, що 07.07.1973 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3, від шлюбу подружжя має двох синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 15.02.Гудових, яка складалась з 4-х осіб приватизували квартиру АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на спірну квартиру №1104, довідкою з КП «Енергодарське БТІ» №52/02-19 від 28.03.2018 року. Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_4 складається з 3-х кімнат жилою площею 41,8 кв.м., у тому числі: 1 кімната - 19,9 кв.м., 2 кімната - 9,8 кв.м., 3я кімната - 12,1 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м., ванної кімнати - розміром 2,6 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м., коридору - 13,1 кв.м. та 2х лоджій - 5,4 кв.м.
За час спільного проживання у квартирі склався усталений порядок користування цією квартирою, а саме: кімнатою 19,9 кв.м. користуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кімнатою 12,1 кв.м. - користується ОСОБА_1, а кімнатою 9,8 кв.м. - ОСОБА_3, всі нежитлові приміщення в квартирі знаходяться у спільному користуванні.
23.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано та після розірвання шлюбу виникли непорозуміння щодо порядку користування квартирою, які врегулювати у мирному порядку не виявилось можливим, у звязку з чим, позивач і звернулась до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності за присутності представника ОСОБА_2, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.26)
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.13) не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, в разі неявки відповідача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку (а.с.56)
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву, заяв про зміну місця проживання відповідачем - до суду не надходило. Повідомлявся судом за адресою місця реєстрації зазначену в інформаційній довідці з Сектору реєстрації Енергодарської міської ради (а.с.16), яка співпадає з адресою місця проживання зазначеною у позовній заяві (а.с.2), однак до суду повернулися поштові конверти «Укрпошта», що надсилалися судом рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, з поміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.37, 54). При цьому, відповідач - ОСОБА_3 повідомлений про місце розгляд справи у суді належним чином, що підтверджується підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відповідачу (а.с.50).
В судове засідання не зявились відповідач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5, надали до суду письмові заяви в яких позовні вимоги визнали та не заперечують проти їх задоволення (а.с.32, 34).
Враховуючи відсутність клопотань про відкладення слухання справи, наявність заяв відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмову згоду представника позивача про розгляд справи за відсутності відповідача у заочному провадженні, приписи ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, ухваливши заочне рішення.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 (далі спірна квартира), є приватною спільною сумісною власністю сторін по справі: позивача ОСОБА_1 та відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності №1104 (а.с.8). Спірна квартира приватизована на сторін по справі, що підтверджується довідкою з Енергодарського БТІ №52/02-19 від 28.03.2018 року (а.с.11). Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем1- ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с.6-7).
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Як зазначено в ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення /встановлення/ розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці.
Згідно до статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.
Згідно частин 1 та 2 ст.369 ЦК України, володіння і користування майном, яке належить на праві спільної сумісної власності, відбувається спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За згодою співвласників відбувається і розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності.
За положеннями статті 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 150 ЖК України, встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995р., квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Суд вважає, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
Оскільки в даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, то застосування критерію необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення з забезпеченням відповідності ідеальних часток реальним, суд вважає не обовязковим.
З технічного паспорту на квартиру (а.с.9-10) вбачається, що частка позивача та кожного із відповідачів у праві власності на житлові приміщення у спірній квартирі складає 10,45 кв.м. (41,8 : 4), отже, виділення позивачу ОСОБА_1 у користування кімнати площею 12,1 кв.м., що є меншим від її ідеальної частки у праві власності, жодним чином не порушує прав відповідачів, у користування яких виділяються кімнати площею 19,9 та 9,8 кв.м., оскільки не зменшує їх ідеальних часток у праві власності та відповідає положенням цивільного законодавства, яке гарантує співвласнику у спільній частковій власності право на надання йому у користування приміщень, що відповідають його частці у спільній власності.
Так, за умови виділення позивачу у користування жилої кімнати площею 12,1 кв.м., відхилення від її ідеальної частки у жилій площі квартири буде становити 1,65 кв.м. у бік збільшення, що не можна вважати значним.
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснено, якщо виділ частини в будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом, встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор, тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Суд вважає необхідним виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно і вважає допустимим відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15).
Отже, аналізуючи вищезазначені норми законодавства та встановлені обставини справи суд вважає, запропонований позивачкою порядок користування спірною квартирою не суттєво відступає від рівності часток співвласників та забезпечує кожному з них можливості на власний розсуд користуватись належною йому на праві власності часткою жилої площі, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 46, 76-83, 89, 95, 128, 131, 133, 141, 247, 263, 265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої на підставі довіреності діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності, визнання права спільної часткової власності та визначення порядку користування квартирою - задовольнити.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2), ОСОБА_4 (РНОКПП:НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4) на квартиру АДРЕСА_6
Визнати право спільної часткової власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1), ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2), ОСОБА_4 (РНОКПП:НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4) на квартиру АДРЕСА_6 в рівних частках, тобто по 1/4 частці за кожним.
Визначити наступний порядок користування квартирою №45 в будинку №20 по вулиці Набережній в місті Енергодарі Запорізької області:
ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) - виділити в користування кімнату розміром 9,8 кв.м;
ОСОБА_4 (РНОКПП:НОМЕР_3) та ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_4) - виділити в користування кімнату розміром 19,9 кв.м.;
ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2) - виділити в користуванні кімнату розміром 12,1 кв.м. та лоджію, яка примикає до цієї кімнати;
Кухню - площею 7,2 кв.м. та лоджію, яка примикає до кухні, ванну кімнату - розміром 2,6 кв.м., вбиральню - 1,3 кв.м., коридор - 13,1 кв.м. - залишити у спільному користуванні.
Заочне рішення може бути переглянуте Енергодарським міським судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба