Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 703/3505/15-ц

провадження № 61-17181св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Лесько А.О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач: публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», Міністерство інфраструктури України

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Міністерства інфраструктури України про визнання дій протизаконними та стягнення компенсації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду зпозовомпро визнання незаконними дій публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Укрзалізниця»), що полягають у не підготовці та не передачі до архіву його особової справи, а також Міністерства інфраструктури України стосовно прикриття порушників; стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди в розмірі 75 000 грн, що відповідає сумі з розрахунку одна тисяча гривень за кожен рік незабезпечення зберігання особової справи в архіві; винести окрему ухвалу про притягнення Одеської залізниці ПАТ «Укрзалізниця» та Міністерства інфраструктури України за надання формальних відписок та підриву авторитету цих установ.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2016 року залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 584 грн 64 коп.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відносно помилки, допущеної, на його думку, щодо сплати судового збору. Листом судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року витребувано цивільну справу № 703/3505/15-ц з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

16 серпня 2017 року вказана цивільна справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

16 квітня 2018 року цивільну справу № 703/3505/15-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК України у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи постановити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Аналогічна норма міститься у статті 270 ЦПК України.

Зокрема, частиною першою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Перелік підстав, за яких суд ухвалює додаткове судове рішення, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до вимог пункту 8 частини першої статті 345 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 06 жовтня 2016 року) в ухвалі суду касаційної інстанції зазначаються у тому числі наслідки розгляду касаційної скарги, які формулюються у резолютивній частині із зазначенням висновку суду касаційної інстанції, розподілу судових витрат, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при вирішенні справи Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 16 жовтня 2016 року вирішив питання про розподіл судових витрат.

Зокрема, ухвалою Вищогоспеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2016 року відстрочено ОСОБА_4 сплату судового збору за подання касаційної скарги до закінчення касаційного провадження, у зв'язку з чим, постановляючи ухвалу 06 жовтня 2016 року про відхилення касаційної скарги та залишення оскаржуваних рішень без змін, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирішила питання про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 584 грн 64 коп.

Доводи ОСОБА_4 у заяві про ухвалення додаткового рішення на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі підпункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції від 08 липня 2011 року), колегія суддів відхиляє, оскільки вказаною нормою передбачена пільга щодо сплати судового збору для позивачів за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Разом з тим, предметом спору у вказаній справі є визнання дій протизаконними та стягнення компенсації за незабезпечення зберігання особової справи в архіві, що не відноситься до пільгової категорії, яка передбачає звільнення від сплати судового збору на підставі підпункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на викладене та, враховуючи відсутність описок або арифметичних помилок при обрахуванні розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги на рішення суду, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Зі змісту ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 жовтня 2016 року вбачається, що вона є зрозумілою, чіткою, у ній зазначено, якими нормами права керувався суд при її постановленні.

Керуючись статтями 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та Міністерства інфраструктури України про визнання дій протизаконними та стягнення компенсації.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик