Справа №490/2569/18
Провадження №22-ц/812/343/18 Головуючий суду першої інстанції - Павлова Ж.П.
Категорія 50 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.

без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 серпня 2018 року, ухвалене о 10 год. під головуванням судді Павлової Ж.П. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2018 року ОСОБА_4 пред'явила до відповідача позов про збільшення розміру аліментів на утримання дитини з 600 грн. до 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_5, 2012 року народження, який проживає разом з нею.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 року з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина в сумі 600 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Позивач вказувала, що вона не працює, доходів не має. Розвиток та утримання дитини потребують значних коштів. Зростання цін, інфляція і інші чинники сьогодення призвели до того, що визначений судом у 2014 році розмір аліментів на утримання дитини, є не достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила задовольнити її позов.

Заперечуючи проти його задоволення, ОСОБА_3 надав відзив, у якому просив позов ОСОБА_4 задовольнити частково та збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 600 грн. до 800 грн. щомісячно.

Обґрунтовуючи свої заперечення, ОСОБА_3 зазначав, що окрім щомісячної сплати аліментів він несе щомісячні витрати на утримання дитини у вигляді придбання одягу, ліків, продуктів харчування, а також оплати навчання у Центрі розвитку дитини «Казка» у сумі 780 грн. Крім того на його утриманні перебуває мати, а також дружина, яка тимчасово не працює.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 серпня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. З ОСОБА_3 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в частині визначення розміру аліментів до 800 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначав, що суд першої інстанції не врахував наявність на його утриманні матері та дружини, а також сплату ним щомісячно додаткових витрат на утримання сина.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_5, батьком якого зазначений відповідач (а.с.4).

Дитина проживає разом з матір'ю.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 лютого 2014 року з ОСОБА_3 з 27 січня 2014 року на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 600 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття (а.с.8-9).

Відповідно до пенсійного посвідчення та свідоцтва про народження, мати відповідача з 2006 року перебуває на пенсії (а.с.41-42).

Відомостей, які б свідчили про утримання ОСОБА_3 його матері, матеріали справи не містять.

Згідно з свідоцтвом про шлюб 26 січня 2018 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 (а.с.41).

Дані про перебування дружини на утриманні відповідача у матеріалах справи відсутні.

За змістом довідки ФОП ОСОБА_9 від 25.05.2018 року син сторін ОСОБА_5 з вересня 2016 року навчається у Центрі розвитку дитини «Казка». Витрати на навчання у сумі 780 грн. щомісячно сплачує відповідач (а.с.45).

Відповідно до чч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частина 1 статті 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Стаття 192 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімуму для дитини віком до 6 років у розмірі: з 01 липня 2018 року - 1559 грн., з 01 грудня 2018 року - 1626 грн.; для дитини віком з 6 до 18 років у розмірі: з 01 липня 2018 року - 1944 грн., з 01 грудня 2018 року - 2027 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4 у повному обсязі відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Досліджені судом докази свідчать, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів матеріальний стан відповідача покращився, оскільки з його пояснень та представлених доказів випливає, що він окрім аліментів синові також оплачував його навчання у Центрі розвитку дитини у сумі 780 грн. щомісячно та купував продукти харчування, одяг, ліки.

Зазначені витрати разом з щомісячною сумою аліментів становлять приблизно суму 1500 грн.

Встановлений державою прожитковий мінімум на дитину свідчить про недостатність встановленого рішенням суду розміру аліментів у сумі 600 грн. на утримання дитини до 6 років.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти синові у сумі 1500 грн. щомісячно.

Посилання відповідача на те, що стягнута судом сума є більшою ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину до 6 років, що призвело до звільнення позивача від зобов'язання також матеріально утримувати дитину, що не є рівним обов'язком батьків, колегія суддів вважає безпідставним.

Вказаний мінімальний розмір аліментів є гарантованим згідно з ст.182 СК України, але не свідчить, що саме вказаний розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Виходячи з того, що розмір аліментів визначався у твердій грошовій сумі до досягнення дитиною 18 років, синові сторін 02 грудня виповниться 6 років, а тому і мінімальний гарантований розмір на його утримання буде вже становити 1013,50 грн., підстав для зміни рішення не вбачається.

Викладені відповідачем у апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 28 листопада 2018 року.