ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №591/4910/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/1510/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» ОСОБА_5, представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» ОСОБА_7, представника відповідача Янакаєвої Наталії Олександрівни Цуканова Валерія Валерійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складений 04 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест»), Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» (далі - ПрАТ «Сумбуд»), ОСОБА_8, управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», державного реєстратора управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» ОСОБА_12 та, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» від 21 серпня 2017 року за № 21/08-17 про відкріплення від неї об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54-НЖ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та скасувати рішення, оформлене довідкою Приватного акціонерного товариства «Сумбуд» про 100% виконання обов'язків покупця - ОСОБА_8, серія та номер 15м.п./12л-54 від 08 вересня 2017 року щодо нежитлового приміщення № 54 загальною площею 79,13 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15, укладений між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд» та ОСОБА_8, за яким АТ «Сумбуд» передало ОСОБА_8 майнові права на нежитлове приміщення № 54 загальною площею 79,13 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсною додаткову угоду № 1 віл 21 серпня 2017 року до договору купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15, укладеною між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд» та ОСОБА_8;

- скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у м. Суми ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_8 на нежитлове приміщення № 54 загальною площею 79,13 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також запис про державну реєстрацію цього права;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» видати їй довідку про набуття у власність об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54-НЖ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за формою, встановленою управителем, передати майнові права на об'єкт нерухомості та внести дані про неї в перелік довірителів, які мають право на отримання у власність закріплених об'єктів інвестування та подати забудовнику АТ «Сумбуд»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» на її користь грошові кошти в сумі 24400 грн 95 коп., з яких: 3% річних - 1814 грн 25 коп., пеня - 14702 грн 73 коп., інфляційні втрати - 7883 грн 97 коп.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» на її користь грошові кошти в сумі 10000 грн в якості компенсації витрат для приведення об'єкта інвестування у передбачений договором стан (т. 1, а.с. 205-213).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 квітня 2015 року між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» був укладений договір за № 6 про участь у фонді фінансування будівництва виду А, за умовами якого вона повинна була сплатити кошти в сумі 526012 грн з метою інвестування в об'єкт будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 73 кв.м. Станом на 28 грудня 2015 року свої зобов'язання за вказаним договором вона виконала у повному обсязі, сплативши грошові кошти навіть на 3000 грн більше, ніж було передбачено.

Внаслідок зменшення загальної площі об'єкта інвестування та зміни умов первісного договору 27 квітня 2016 року між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» була укладена додаткова угода за № 1 до вказаного договору, за умовами якої сторонами було зменшено загальну площу об'єкта інвестування до 65,2 кв.м, що відповідало вимогам технічного паспорта на житловий будинок, виготовленого ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічного підприємства «Сумибудпроект». Також позивач послалась на те, що умовами цієї ж додаткової угоди був передбачений обов'язок відповідача у місячний термін після подання заяви перерахувати на рахунок позивачки надмірно сплачені нею кошти в сумі 50627 грн. На виконання вказаних умов додаткової угоди позивач 12 травня 2016 року та 13 червня 2016 року зверталась до відповідача із заявами про повернення надлишково сплачених коштів, на що відповідач спочатку відмовив їй у поверненні коштів, але 21 серпня 2018 року повернув їх в сумі 50627 грн.

При цьому, позивач вказала, що всупереч умовам додаткової угоди № 1 відповідач не видав їй довідку про набуття у власність об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54 НЖ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за формою, встановленою управителем та не передав майнові права на об'єкт нерухомості. У той же час, як вона стверджує, спірне приміщення було перебудовано, оскільки замість трьох входів було побудовано балкон, був вибитий вхід у під'їзд, тобто, на її думку, нежитлове приміщення було перебудовано у житлове і за рахунок балкона, побудованого на місці трьох входів до приміщення, площа об'єкта будівництва збільшилась на 10 кв.м. Таким чином, як вважає позивач, відповідач не здійснював контроль за забудовником, внаслідок чого змінилися технічні характеристики спірного об'єкта, що було зазначено у додатковій угоді, а саме: площа об'єкта збільшилась з 65,2 кв.м до 73,13 кв.м.

Посилаючись на те, що вказані дії ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» порушують її права за договором, позивач вважала, що цей відповідач зобов'язаний відшкодувати їй збитки в сумі 10000 грн для приведення об'єкта будівництва у попередній стан, тобто, до площі 65,2 кв.м, яка визначена за додатковою угодою № 1 до договору від 27 квітня 2016 року та робочим проектом ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічного підприємства «Сумибудпроект» від 2015 року.

Крім того, у позовній заяві позивач послалась на те, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» вручило їй лист про відкріплення від неї об'єкта інвестування та повідомило про його реалізацію іншій особі. З урахуванням зазначеного, вона вважає, що відповідач, повернувши їй кошти в сумі 50627 грн, тим самим, створив заборгованість, яка нібито виникла у неї, чим порушив її право на володіння, користування і розпорядження майновими правами, так як відкріпив її від об'єкта інвестування.

В подальшому, 21 серпня 2017 року забудовник АТ «Сумбуд» уклав з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу майнових прав за № 15 на спірне нежитлове приміщення та додаткову угоду № 1 до цього договору. Також, 08 вересня 2017 року АТ «Сумбуд» видало ОСОБА_8 довідку про 100% виконання обов'язків покупця за № 15м.п./12л-54. На підставі вказаних документів 11 жовтня 2017 року державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у м. Суми було прийнято рішення про державну реєстрацію спірного приміщення за ОСОБА_8, не зважаючи на те, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року було накладено арешт на майнові права, що виникли на підставі договору про її участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6 та на підставі додаткової угоди від 27 квітня 2016 року за № 1, а також ухвалою суду було заборонено будь-яке відчуження вказаних майнових прав та заборонено ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» видавати іншим особам довідку про набуття у власність об'єкта інвестування. Таким чином, позивачка вважає, що відповідач АТ «Сумбуд» реалізувало її майнові права на користь відповідачки ОСОБА_8 та здійснило розпорядження спірним об'єктом нерухомості, в той час, як ці майнові праві належать їй.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Не погоджуючись з позовними вимогами, 22 серпня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» пред'явило до ОСОБА_1 зустрічний позов, вимоги якого змінило під час розгляду справи в суді першої інстанції та просило суд визнати недійсним укладений між ними договір про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6 зі змінами за додатковою угодою від 27 квітня 2016 року за № 1.

При цьому, вимоги зустрічного позову товариство обґрунтувало тим, що зміст укладеного між сторонами договору не відповідає вимогам Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 227, так як не містить усіх істотних умов договору.

Крім того, товариство зазначало, що у додатковій угоді до договору від 27 квітня 2016 року за № 1 було невірно вказано загальну площу об'єкта інвестування у розмірі 65,2 кв.м замість правильних 73,13 кв.м через те, що зменшення площі відбулось саме у зв'язку із вчиненням позивачкою самовільної перебудови (перепланування) об'єкта інвестування. До того ж, як зазначено в зустрічній позовній заяві, вказані об'єкти були виконані ОСОБА_1 за відсутності проекту на будівельні роботи, погодженого з органом місцевого самоврядування та без отримання дозвільного документа на право виконання будівельних робіт. Також в зустрічній позовній заяві зазначено, що після того, як об'єкт інвестування було приведено у відповідність до стану, зафіксованого у розробленій забудовником проектній документації, то 10 серпня 2016 року було проведено технічну інвентаризацію спірного об'єкта інвестування та визначено його остаточну площу. При цьому, позивачці було запропоновано внести відповідні зміни до договору, проте остання не погодилась і 08 листопада 2016 року звернулась до фінансової компанії з вимогою провести розрахунок.

Далі, відповідач послався на те, що товариство повторно повідомляло позивачку про помилку в додатковій угоді до договору щодо площі спірного об'єкта інвестування та пропонувало їй укласти додаткову угоду, однак остання на ці звернення письмово не відреагувала. За вказаних обставин відповідач вважає, що позивачка відмовилась від виконання умов договору щодо здійснення остаточних розрахунків та отримання від забудовника пакета документів для оформлення права власності.

У зміненій зустрічній позовній заяві товариство також вказало, що повернуло позивачці 100% сплачених нею коштів за договором. Відтак, ураховуючи, що об'єкт інвестування їй не передавався, тому відповідач вважає, що підстави для застосування реституції відсутні.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року накладено арешт на майнові права, що виникли на підставі договору № 6 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року та додаткової угоди № 1 від 27 квітня 2016 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», а саме: нежитлове приміщення № 54 НЖ, загальною площею 73,13 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено будь-яке відчуження майнових прав, що виникли на підставі договору № 6 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року та додаткової угоди № 1 від 27 квітня 2016 року, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», а саме: щодо нежитлового приміщення № 54 НЖ, загальною площею 73,13 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонено ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» видавати іншим особам довідку про набуття у власність об'єкта інвестування, а саме: щодо нежитлового приміщення № 54 НЖ, загальною площею 73,13 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» задоволено.

Визнано недійсним договір № 6 про участь у Фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року зі зміною № 1 від 27 квітня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» про участь у фонді фінансування будівництва виду А.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» 1600 грн судового збору та 4228,8 грн витрат за надання правової допомоги.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року про забезпечення позову у даній справі скасовано.

Вказане рішення суду позивач оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», а її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що сторонами у договорі про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6 були викладені всі істотні умови, визначені вимогами як Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», так і Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про участь у фонді фінансування будівництва» від 20 березня 2013 року за № 227. Однак, суд першої інстанції, як вважає позивач, належним чином не дослідив умови оспорюваного договору, внаслідок чого дійшов невірного висновку про його недійсність і ухвалив незаконне рішення. До того ж, на її думку, суд не звернув увагу не те, що підписати спірний договір позивачці запропонував саме відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» і вона не вносила у вказаний договір жодної правки, а також що такі договори були укладені з усіма довірителями. Також позивач вказала, що відповідач не довів, які саме його права та інтереси були порушені вказаним договором, за умови, що вона виконала всі умови договору. Крім того, суд не врахував, що сторони оспорюють лише умови договору щодо площі предмета договору, його вартості та обов'язку видати документи для реєстрації права власності.

Позивачка в апеляційній скарзі також послалась і на те, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що зменшення площі об'єкта інвестування відбулось внаслідок вчинення нею самочинної перебудови, так як обставини цього не підтверджені жодними доказами і актів про самовільне перепланування приміщення відповідачем не складалось.

Крім того, позивачка вважає, що суд оскаржуваним рішенням безпідставно стягнув з неї витрати на правову допомогу, оскільки документально вони не підтверджені.

В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що суд першої інстанції не дав оцінку обставинам того, що всі дії відповідача ПрАТ «Сумбуд» по відчуженню відповідачці ОСОБА_8 майнових прав на спірне приміщення були проведені після накладення арешту на ці майнові права відповідно до ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року. Таким чином, на думку позивачки, підлягають визнанню недійсними договір купівлі-продажу майнових прав з додатком № 1, укладений між ПрАТ «Сумбуд» та ОСОБА_8, довідка про 100% виконання нею обов'язків за договором та підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно.

До того ж, позивачка в апеляційній скарзі наголосила на тому, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, відмовивши у задоволенні її клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи, а також у витребуванні доказів та у відводі судді.

Від відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» та державного реєстратора управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» ОСОБА_12 у встановлений судом строк надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони, посилаючись на додержання судом першої інстанції під час ухвалення оскарженого рішення норм матеріального і процесуального права, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

При цьому, ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що факт невідповідності умов укладеного з ОСОБА_1 договору інвестування вимогам закону був встановлений також розпорядженням Нацкомфінпослуг України від 17 серпня 2018 року за № 3533, яким було зобов'язано ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» усунути відповідні порушення, однак, позивачка відмовилась від підписання нової редакції договору інвестування. Також у відзиві зазначається, що в результаті відкріплення від позивачки об'єкта інвестування на підставі розпорядження № 1 від 21 серпня 2017 року вона, як довіритель, втратила право вимоги на цей об'єкт, так як правовідносини між ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест», як управителем ФФБ, та ОСОБА_1, як довірителем, стосовно закріпленого за нею об'єкта інвестування припинились. До того ж, позивачці були повністю повернуті кошти, сплачені нею за об'єкт інвестування, відтак, відповідач вважає, що позивачка намагається отримати у власність об'єкт інвестування, за який нею фактично не сплачені кошти.

Щодо доводів апеляційної скарги про відмову у задоволенні клопотань про витребування доказів та призначення експертизи, то відповідач вважає, що суд першої інстанції правильно відмовив у їх задоволенні, з огляду на їх необґрунтованість.

У відзиві державного реєстратора управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» ОСОБА_12 на апеляційну скаргу зазначається, що документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності за відповідачкою ОСОБА_8 на спірний об'єкт нерухомості були надані у повному обсязі, тому рішення про державну реєстрацію є правомірним. Крім того, на час державної реєстрації будь-які заборони чи арешти на нежитлове приміщення № 54 площею 79,13 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 були відсутні.

Представник відповідачки ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 до початку апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції також надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість. При цьому зазначає, що жодному з відповідачів не було відомо про заборону відчужувати спірне майно. Крім того, як він вважає, відповідачка ОСОБА_8 набула право власності на спірне нежитлове приміщення магазину ще до постановлення ухвали суду від 22 серпня 2017 року про забезпечення позову. Також представник відповідачки вважає необґрунтованими позовні вимоги з огляду на те, що після придбання у власність спірного приміщення відповідачкою було здійснено ремонт, реконструкцію зі збільшенням загальної площі до 85,1 кв.м. У відзиві представник відповідачки також наголошує на тому, що у зв'язку з відкріпленням від позивачки об'єкта інвестування в неї припинилось право управління майном і вона втратила право вимоги на об'єкт інвестування. До того ж, у відзиві йдеться і про те, що саме позивачкою було здійснено самочинне перепланування спірного об'єкта будівництва, тобто, саме з її боку були порушені умови договору про участь у фонді фінансування будівництва.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_15 та ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, а також представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» ОСОБА_16, який як і представники відповідачів ПрАТ «Сумбуд» ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_8 просили залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17 квітня 2015 року між позивачкою ОСОБА_17, як довірителем, та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», як управителем фонду фінансування будівництва, був укладений договір № 6 про участь у фонді фінансування будівництва виду А, за умовами якого позивачка передала фінансовій компанії кошти з метою інвестування, а відповідач закріпив за нею обраний об'єкт інвестування в об'єкті будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 6-9).

Пунктом 3.1.1 вказаного договору були визначені характеристики об'єкта інвестування: будівельний номер нежитлового приміщення (магазина) - 54 НЖ; поверх - 1; загальна площа - 73 кв.м.

При цьому, пунктом 3.4 вказаного договору сторони передбачили, що загальна площа нежитлового приміщення - 73 кв.м підлягає уточненню за актом інвентаризації БТІ. Запланованою датою введення об'єкта будівництва в експлуатацію вказано 1 квартал 2016 року, яка може варіювати.

Як передбачено п. 5.7 цього ж договору, довіритель не пізніше 10 календарних днів після отримання письмового повідомлення про введення об'єкта будівництва в експлуатацію здійснює остаточні грошові розрахунки за даними обміру БТІ з фінансовою компанією

Вартість об'єкта інвестування на день укладення договору складала 526012 грн (пункт 5.8 цього договору).

Графічний план об'єкта інвестування відображений у додатку № 2 до договору про участь у фонді фінансування, де, зокрема, загальна площа цього приміщення вказана у розмірі 73 кв.м (т. 1, а.с. 12).

Також, 17 квітня 2015 року відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» видало позивачці ОСОБА_17 свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва за № 6 (т. 1, а.с. 11).

На виконання умов вказаного договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року позивачкою були внесені кошти до фонду фінансування будівництва на загальну суму 529012 грн, що підтверджується квитанціями від 17 квітня 2015 року за № 11802749, від 20 квітня 2015 року за № 11826373, від 25 грудня 2015 року за № 14697502, від 28 грудня 2015 року за № 14718326 та від 29 грудня 2015 року за № 14736975 (т. 1, а.с. 13, 14, 15).

21 вересня 2015 року управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації - багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 117-119).

Листом від 27 листопада 2015 року за № 27/11-жб забудовник ПАТ «Сумбуд» повідомило ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», що площа нежитлового приміщення № 54 по АДРЕСА_1 складає 65,2 кв.м (т. 2, а.с. 114).

27 квітня 2016 року між позивачкою ОСОБА_17 та відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» було укладено додаткову угоду за № 1 до договору № 6 про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 16 квітня 2015 року, якою змінено будівельну адресу на поштову: АДРЕСА_1. Також, цією додатковою угодою сторони змінили загальну площу об'єкта інвестування, зменшивши її до 65,2 кв.м, визначили вартість об'єкта інвестування після обмірів у сумі 423186 грн, а також встановили обов'язок фінансової компанії перерахувати на рахунок позивачки грошові кошти в сумі 50627 грн в місячний термін після подання нею заяви з реквізитами, в якості повернення зайво сплачених нею коштів (т. 1, а.с. 10).

У той же час, забудовник ПАТ «Сумбуд» у листі від 10 серпня 2016 року за № 10/08-жб повідомив управителя ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» про те, що після усунення самочинного перепланування, здійсненого ОСОБА_1, відповідно до технічного паспорта, виготовленого дочірнім підприємством ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічним підприємством «Сумбуд», фактична площа спірного нежитлового приміщення № 54 по АДРЕСА_1 становить 73,13 кв.м (т. 1, а.с. 94).

08 листопада 2016 року позивачка направила на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» письмову вимогу про передачу їй об'єкта інвестування за договором про уступку майнових прав та надати їй в обмін на свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва довідку, яка має підтвердити її право на отримання у власність об'єкта інвестування за договором інвестування № 6 від 17 квітня 2015 року (т. 1, а.с. 50).

У відповідь на звернення ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» листом від 29 листопада 2016 року за № 29/11-с повідомило позивачку про те, що задовольнити її прохання немає можливості у зв'язку з тим, що у додатковій угоді № 1 від 27 квітня 2016 року було допущено помилку щодо площі об'єкта. Також, товариство запропонувало позивачці підписати зміни до договору щодо фактичної площі об'єкта інвестування та доплатити кошти за об'єкт інвестування (т. 1, а.с. 91).

Крім того, 24 лютого 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» повторно направило позивачці пропозицію про внесення змін до договору інвестування разом з примірниками додаткової угоди № 2 до договору № 6 від 17 квітня 2015 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А (т. 1, а.с. 92).

При цьому, п. 2 додаткової угоди № 2 до договору № 6 від 17 квітня 2015 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А передбачено, що у зв'язку з приведенням об'єкта у відповідність до проектної документації будівництва та зміною фактичної площі відповідно до технічного паспорта, виготовленого ДП ПАТ «Сумбуд» проектно-технологічним підприємством «Сумбуд» 10 серпня 2016 року, загальна площа нежитлового приміщення за № 54-1 НЖ становить 73,13 кв.м, у зв'язку з чим вартість об'єкта інвестування після обмірів складає 526949 грн.

Також, у п. 3 цієї додаткової угоди № 2 було вказано про обов'язок довірителя перерахувати на рахунок управителя кошти в сумі 937 грн до 28 травня 2017 року (т. 1, а.с. 93).

15 серпня 2017 року ПрАТ «Сумбуд» звернулось до ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» з вимогою про повернення майнових прав на об'єкти інвестування за адресою: АДРЕСА_1, які не передані довірителям (т. 2, а.с. 28).

На підставі платіжних доручень від 17 серпня 2017 року за № 1351 та № 1348 ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» перерахувало на рахунок позивачки ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50627 грн, як надлишково сплачені, та кошти в сумі 2063 грн, як помилково сплачені, відповідно (т. 1, а.с. 178-179).

Крім того, листом від 21 серпня 2017 року за № 21/08-17 ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» повідомило ОСОБА_1 про відкріплення від неї об'єкта інвестування - нежитлового приміщення № 54 площею 73,13 кв.м по АДРЕСА_1 у м. Суми у зв'язку з тим, що вона не з'явилась для підписання додаткової угоди щодо уточнення площі об'єкта інвестування та не провела остаточні розрахунки. Цим же листом позивачку було повідомлено про те, що кошти в сумі 476322 грн будуть їй повернуті після реалізації вказаного об'єкта (т. 1, а.с. 177).

Також, 21 вересня 2017 року ТОВ «ФК «Сумбуд-Інвест» перерахувало на рахунок позивачки ОСОБА_1 сплачені нею в якості інвестування будівництва нежилого приміщення грошові кошти в сумі 476322 грн, що вбачається з відповідного платіжного доручення (т. 1, а.с. 180).

На підставі акта прийому-передачі майнових прав від 21 серпня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» повернуло забудовнику ПрАТ «Сумбуд» майнові права на приміщення № 54 площею 73,13 кв.м по АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 27).

21 серпня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Сумбуд» та ОСОБА_8 був укладений договір купівлі-продажу майнових прав за № 15 разом з додатковою угодою за № 1, предметом якого є нежитлове приміщення № 54, загальною площею 79,13 кв.м, розташованого на 1 поверсі 11 поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 65-68, 69, 70, 71).

В подальшому, 08 вересня 2017 року ПрАТ «Сумбуд» видало ОСОБА_8 довідку про 100 відсоткове виконання обов'язків покупця № 15 м.п./12л-54 (т. 2, а.с. 64).

Також, 08 вересня 2017 року ПрАТ «Сумбуд» та ОСОБА_8 склали акт прийому-передачі нежитлового приміщення № 54, загальною площею 79,13 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 63).

На підставі наданих документів, зокрема, довідки про 100% виконання обов'язків покупця, серія та номер 15м.п./12л-54, виданої 08 вересня 2017 року, договору купівлі-продажу майнових прав № 15 від 21 серпня 2017 року та додаткової угоди № 1 від 21 серпня 2017 року державним реєстратором управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» ОСОБА_12 було проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_8 на нежитлове приміщення № 54, загальною площею 79,13 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 54-86).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка своїми діями фактично відмовилась від подальшого узгодження та виконання досягнутих договором домовленостей, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення її позову.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції послався на те, що оспорюваний договір не містить усіх передбачених Типовим договором істотних умов, а саме: прав та обов'язків управителя ФФБ та довірителя, порядку внесення змін до договору про участь у ФФБ, розміру та форми винагороди управителя ФФБ, які є обов'язковими для даних договорів, а також на те, що до спірного договору не було додано правил фінансування об'єкта будівництва, відтак, суд дійшов висновку, що цей договір є недійсним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законом України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року за № 978-ІV встановлені загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами, а також правові засади та особливості випуску, розміщення та обліку сертифікатів фондів операцій з нерухомістю.

Частинами 1-5 статті 15 вказаного Закону передбачено, що при укладенні договору про участь у фонді фінансування будівництва (далі - ФФБ) довіритель обирає конкретний об'єкт інвестування з переліку незакріплених за іншими довірителями об'єктів інвестування, що є у пропозиції управителя. Цей об'єкт інвестування управитель має закріпити за довірителем на умовах Правил ФФБ.

При внесенні коштів довірителем до ФФБ управитель зобов'язаний закріпити за довірителем відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування за поточною ціною вимірної одиниці цього об'єкта інвестування та одночасно внести відповідну інформацію до системи обліку прав вимоги довірителів ФФБ. Право вимоги на відповідну кількість вимірних одиниць об'єкта інвестування виникає у довірителя з моменту передачі коштів в управління управителю ФФБ.

Розмір вимог довірителя на об'єкт інвестування визначається кількістю закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування. Довіритель, якому належить право вимоги на відповідну кількість вимірних одиниць закріпленого за ним об'єкта інвестування, має виключне право на закріплення за собою на умовах договору про участь у ФФБ решти вимірних одиниць цього об'єкта інвестування; закріплення решти вимірних одиниць цього об'єкта інвестування за іншими довірителями забороняється.

При закріпленні об'єкта інвестування за довірителем:

- довіритель бере на себе зобов'язання щодо подальшого внесення коштів до ФФБ;

- управитель вилучає цей об'єкт з переліку об'єктів інвестування, що є у пропозиції управителя, для виключення можливості закріплення цього об'єкта за іншим довірителем та зобов'язується, за умови виконання довірителем своїх зобов'язань за договором про участь у ФФБ, включити довірителя до переліку довірителів, яким забудовник у подальшому зобов'язаний передати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування. За недотримання управителем цієї вимоги, що призвело до закріплення одного об'єкта інвестування за двома або більше довірителями, управитель несе відповідальність власним майном.

Закріплення об'єкта інвестування за довірителем є підтвердженням замовлення на спорудження цього об'єкта інвестування як складової частини об'єкта будівництва.

Згідно з частиною 11 статті 15 вказаного Закону після внесення довірителем коштів до ФФБ управитель видає довірителю свідоцтво про участь у ФФБ - документ, що підтверджує участь довірителя у ФФБ.

Виходячи з вимог статті 19 цього ж Закону, після введення об'єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування.

Управитель ФФБ надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об'єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об'єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного акта.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування.

У довідці про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування обов'язково мають бути зазначені такі дані:

- номер довідки та дата її видачі;

- вид ФФБ;

- дані управителя ФФБ;

- дані довірителя:

- для юридичних осіб:

- для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України. Для довірителя ФФБ, який складає спільного інвестора ФОН, від імені та в інтересах якого діє управитель ФОН, додатково мають бути зазначені дані, що дають змогу однозначно ідентифікувати цей ФОН - назва та реєстраційний номер випуску сертифікатів ФОН;

- для нерезидентів - найменування, місцезнаходження та країна, де зареєстровано особу;

- для фізичних осіб:

- для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адреса постійного місця проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;

- для іноземців, осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адреса постійного місця проживання за межами України;

- дані про закріплений за довірителем об'єкт інвестування:

- вид об'єкта інвестування (квартира, нежитлове приміщення тощо);

- номер об'єкта будівництва та його будівельна або поштова адреса;

- номер об'єкта інвестування та його характеристики (поверх, кількість кімнат, загальна площа тощо);

- сума коштів, внесених довірителем до ФФБ.

Отриману від управителя ФФБ довідку про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування довіритель надає забудовнику для подальшої державної реєстрації за довірителем права власності на закріплений за ним об'єкт інвестування. Для довірителів ФФБ, які складають спільного інвестора ФОН, від імені та в інтересах якого діє управитель ФОН, уповноважені органи, що здійснюють реєстрацію прав власності на нерухомість, зобов'язані зареєструвати збудований об'єкт інвестування на ім'я управителя ФОН або управителя системи ФОН-ФФБ, із відповідною позначкою, для подальшого здійснення управителем ФОН або управителем системи ФОН-ФФБ операцій з цією нерухомістю відповідно до цього Закону, Правил ФОН та інвестиційної декларації ФОН.

Для проведення державної реєстрації права власності на закріплений за довірителем об'єкт інвестування забудовник та довіритель підписують складений забудовником акт прийняття-передачі об'єкта інвестування, в якому зазначаються:

- перелік робіт, які забудовник провів на об'єкті інвестування;

- перелік обладнання, яке було встановлено на об'єкті інвестування для наступної його передачі довірителеві;

- стислий перелік робіт, які забудовник провів на об'єкті будівництва та прибудинковій території;

- перелік обладнання, яке було встановлено на об'єкті будівництва для наступної його передачі експлуатуючим організаціям чи об'єднанню співвласників житлового будинку.

Забудовник передає довірителеві паспорти, сертифікати, гарантійні документи на обладнання, встановлене на об'єкті інвестування, яке переходить у власність довірителя.

Державна реєстрація права власності на нежитлові приміщення здійснюється довірителем самостійно та за свій рахунок на підставі документів, отриманих від забудовника.

Як передбачено вимогами статті 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», управління майном, яке здійснюється за договором про участь у ФФБ, припиняється у разі, зокрема, відкріплення управителем від довірителя закріпленого за ним об'єкта інвестування за невиконання довірителем своїх зобов'язань за договором про участь у ФФБ.

При відкріпленні від довірителя об'єкта інвестування управитель також відкріплює від довірителя всі закріплені за ним вимірні одиниці цього об'єкта інвестування. З моменту відкріплення об'єкта інвестування від довірителя управління майном припиняється, довіритель втрачає право вимоги на об'єкт інвестування та вимірні одиниці цього об'єкта інвестування, управитель ФФБ зобов'язаний виплатити довірителю кошти на умовах та у порядку, визначених Правилами фонду.

Управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об'єкт інвестування у таких випадках: зокрема, порушення довірителем інших умов договору про участь у ФФБ.

Щодо об'єкта інвестування, який був відкріплений від довірителя, управитель відповідно до умов частини дев'ятої статті 14 цього Закону може укласти договір про участь у ФФБ з іншим довірителем та закріпити за ним цей об'єкт інвестування або повернути майнові права на цей об'єкт інвестування забудовникові.

Зокрема, частиною 9 статті 14 вказаного Закону передбачено, що після введення об'єкта будівництва в експлуатацію управитель може продовжити укладання договорів про участь у ФФБ із закріпленням об'єктів інвестування за довірителями до моменту отримання письмової вимоги забудовника повернути йому майнові права на об'єкти інвестування, які не передані довірителям. Забудовник зобов'язаний прийняти від управителя такі майнові права.

Як зазначено у п.п. 13.1, 13.2, 13.9 розділу 13 Типових правил фонду фінансування будівництва ФФБ виду «А», якими керується у своїй діяльності відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест», у разі невиконання довірителем умов договору про участь у ФФБ довіритель втрачає право на закріплений за ним об'єкт інвестування та управитель має право відкріпити від довірителя закріплений за ним об'єкт інвестування і закріплені за довірителем вимірні одиниці об'єкта інвестування.

Управитель відкріплює від довірителя закріплений за ним об'єкт інвестування у таких випадках, зокрема: порушення довірителем інших умов договору про участь у ФФБ.

Щодо об'єкта інвестування, який був відкріплений від довірителя, управитель може укласти договір про участь у ФФБ з іншим довірителем відповідно до умов розділу 7 цих Правил та закріпити за ним цей об'єкт інвестування або повернути майнові права на цей об'єкт інвестування забудовнику (т. 1, а.с. 63-74).

На підставі наведених норм права та встановлених у справі обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1, оскільки саме з її боку відбулось порушення умов укладеного з відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року, що стало підставою для прийняття цим відповідачем рішення про відкріплення від неї об'єкта інвестування.

Зокрема, матеріалами справи доведено обставини того, що саме позивачкою було проведено самочинне перепланування спірного нежитлового приміщення, в результаті чого площа приміщення зменшилась до 65,2 кв.м, про що сама позивачка частково визнала в уточненій позовній заяві, вказавши, що нею були облаштовані додаткові конструкції у вказаному приміщенні. При цьому, вказані роботи були проведені нею без належного погодження з відповідними органами, зокрема, без внесення змін до проекту на проведення будівельних робіт, без погодження з відповідними органами.

Також факт самочинного перепланування спірного нежилого приміщення підтверджується листом головного інженера ПАТ «Сумбуд» ОСОБА_18, який повідомив управителя про усунення цього перепланування, внаслідок чого фактична площа нежитлового приміщення збільшилась до 73,13 кв.м (т. 1, а.с. 94).

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що станом на момент введення житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Суми в експлуатацію технічна документація на нежитлове приміщення № 54 у цьому будинку не змінювалась, тобто, за даними технічної документації загальна площа цього нежитлового приміщення відповідала площі, визначеній у договорі про участь у фонді фінансування будівництва, тобто, 73 кв.м, але була змінена в подальшому позивачкою внаслідок перепланування спірного об'єкта інвестування.

Відтак, в результаті усунення забудовником самочинного перепланування, зробленого позивачкою у спірному нежитловому приміщенні, його фактична загальна площа дещо збільшилась і становила 73,13 кв.м, у зв'язку з чим у ОСОБА_1 в силу вимог статті 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» виник обов'язок здійснити остаточні розрахунки з відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» за об'єкт інвестування за поточною ціною вимірної одиниці цього об'єкта інвестування.

Від неодноразових пропозицій відповідача укласти додаткову угоду до договору про участь у фонді фінансування будівництва та про проведення остаточних розрахунків позивачка відмовилась, чим порушила п. 5.7 договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6 щодо здійснення остаточних розрахунків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно відкріпив від позивачки об'єкт інвестування, що стало наслідком припинення між цими сторонами правовідносин з управління майном і втратою позивачкою, як довірителем, права вимоги на цей об'єкт та вимірні одиниці цього об'єкта інвестування.

Крім того, відповідач повернув позивачці сплачені нею кошти за об'єкт інвестування.

У зв'язку із зазначеним, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про недоведення відповідачем факту того, що позивач самовільно перепланувала спірне нежитлове приміщення, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» неправомірно відчужив майнові права на спірне нежитлове приміщення, в той час як діяла заборона на їх відчуження на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 22 серпня 2017 року, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Зокрема, в результаті втрати позивачкою майнових прав на об'єкт інвестування майнові права на спірне нежитлове приміщення були повернуті забудовнику ПрАТ «Сумбуд» на підставі акта прийому-передачі від 21 серпня 2017 року (т. 2, а.с. 27), тобто, до постановлення ухвали суду про забезпечення позову від 22 серпня 2017 року.

Крім того, 21 серпня 2017 року, тобто, також до постановлення ухвали суду про забезпечення позову відповідач ПрАТ «Сумбуд» відчужив вказані майнові права на спірне нежитлове приміщення відповідачці ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15 та додаткової угоди до цього договору від 21 серпня 2017 року за № 1.

Таким чином, ураховуючи, що відчуження майнових прав на спірний об'єкт інвестування відбулось до постановлення ухвали суду про забезпечення позову, тому відсутні підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу майнових прав від 21 серпня 2017 року за № 15 разом з додатковою угодою до цього договору від 21 серпня 2017 року за № 1 недійсними.

Також, колегія суддів зауважує, що позовна вимога про визнання недійсним та скасування довідки ПрАТ «Сумбуд» про 100% виконання обов'язків покупцем ОСОБА_8, серія та номер 15м.п./12л-54 від 08 вересня 2017 року щодо спірного нежитлового приміщення не відповідає можливим способам захисту, оскільки вказана довідка є лише передумовою для державної реєстрації за відповідачкою права власності на спірне майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію за відповідачкою права власності на спірне приміщення, то колегія суддів приходить до висновку, що вказана вимога є похідною від спору щодо такого майна. Відтак, за відсутності підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу майнових прав відсутні підстави і для скасування державної реєстрації цих майнових прав.

Таким чином, встановивши у даній справі, що фактична площа спірного об'єкта інвестування за результатами повторних обмірів була меншою від проектної і фактично оплаченою позивачкою, як інвестором, та що вказане зменшення є наслідком здійснених останньою перебудов (переобладнання) суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з чим в зазначеній частині рішення суду необхідно залишити без змін.

У той же час, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову про визнання недійсним укладеного з позивачкою договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року, зі зміною № 1 від 27 квітня 2016 року, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу колегії суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Виходячи з вимог статті 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Статтею 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» передбачені істотні умови договору про участь у фонді фінансування будівництва, зокрема, договір про участь у ФФБ обов'язково має містити:

- предмет договору;

- найменування особи довірителя;

- найменування особи управителя ФФБ;

- вид ФФБ;

- порядок передачі довірителем коштів в управління управителю ФФБ;

- обмеження щодо окремих дій управителя з управління майном;

- права та обов'язки управителя ФФБ та довірителя;

- відомості про об'єкт будівництва із зазначенням його місця розташування та технічних характеристик;

- запланована дата (місяць і рік) введення об'єкта будівництва в експлуатацію;

- відомості про закріплений за довірителем об'єкт інвестування із зазначенням його технічних характеристик;

- строки та механізм повернення довірителю коштів на його вимогу, розмір платежів, які повинен сплатити при цьому довіритель;

- строк дії договору;

- відповідальність сторін за невиконання умов договору;

- порядок надання інформації довірителю про хід виконання умов договору, перелік інформації, яка надається довірителю у письмовій формі;

- порядок взаємодії довірителя та управителя ФФБ у випадку дострокового введення об'єкта будівництва в експлуатацію;

- порядок внесення змін до договору про участь у ФФБ;

- розмір та форму винагороди управителя ФФБ.

Крім того, Типовий договір про участь у фонді фінансування будівництва затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 227.

Аналізуючи умови укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6, зі зміною № 1 від 27 квітня 2016 року, колегія суддів вважає, що вказаний договір був укладений сторонами з дотриманням всіх істотних умов, передбачених для даного договору відповідно до вимог статті 14 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Та обставина, що в оспорюваному договорі не вказані всі права та обов'язки управителя ФФБ та довірителя, а також інші пункти договору щодо порядку внесення змін до договору про участь у ФФБ, а також розмір і форми винагороди управителя ФФБ не були викладені у чіткій відповідності з Типовим договором про участь у фонді фінансування будівництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 227, на думку колегії суддів, не може слугувати підставою для визнання його недійсним, оскільки це суперечить вимогам ст.ст. 203, 215, 638 ЦК України.

До того ж, на думку колегії суддів, якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, то вони можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, що відповідає вимогам частини 2 статті 630 ЦК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання оспорюваного договору про участь у фонді фінансування будівництва виду А від 17 квітня 2015 року за № 6, зі зміною № 1 від 27 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» недійсним.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що на момент пред'явлення відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» зустрічного позову про визнання договору про участь у фонді фінансування будівництва недійсним правовідносини між цими сторонами вже припинились в силу вимог статті 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» у зв'язку з відкріпленням від позивачки об'єкта інвестування.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки висновки суду щодо наявності підстав для визнання оспорюваного договору про участь у фонді фінансування будівництва не відповідають обставинам справи, тому рішення суду в цій частині необхідно скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» у задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання цього договору недійсним.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» відмовлено, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на його користь витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 1600 грн, отже, рішення суду в цій частині також підлягає скасуванню.

Що стосується судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесену відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, то рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необхідно змінити, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат необхідно врахувати, що:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наданого під час розгляду даної справи в суді першої інстанції розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а також з детального розрахунку цих витрат, наданого адвокатом ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції, вбачається, що адвокатом під час розгляду даної справи в суді першої інстанції була надана ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» наступна правнича допомога: підготовка і подання зустрічної позовної заяви в сумі 704,80 грн, підготовка і подача відзиву на позовну заяву в сумі 704,80 грн, підготовка та подання клопотань про витребування та приєднання доказів на загальну суму 1585,80 грн, а також участь у судових засіданнях в суді першої інстанції в сумі 704,80 грн.

Разом з тим, ураховуючи, що вимоги зустрічного позову ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» не підлягають задоволенню, тому відсутні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу за підготовку зустрічної позовної заяви в сумі 704,80 грн. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення коштів в сумі 528,60 грн, вказана як оплата за відкриття судом першої інстанції провадження у справі, так як це не є правничою допомогою у розумінні статті 137 ЦПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що відповідачу ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» підлягають відшкодуванню судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката за наступні послуги: за підготовку відзиву на позовну заяву в сумі 704,80 грн та за підготовку клопотань про витребування та приєднання доказів на загальну суму 1585,80 грн, що підтверджується матеріалами справи (т. 1, а.с. 90, 91-99, 156, 157-163, 164-166, 175-176, т. 2, а.с. 112-113, 114-125). Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката за участь у судових засіданнях в суді першої інстанції, то колегія суддів вважає, що вони підлягають пропорційному розподілу і їх сума має становити 352,40 грн (704,80 грн / 2), оскільки адвокат ОСОБА_5 представляв інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» як у первісному позові, у задоволенні якого відмовлено, тобто, спір в цій частині вирішено на користь відповідача, так і у зустрічному, у задоволенні якого також відмовлено, тобто, спір в цій частині вирішено на користь позивачки.

Отже, загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката становить 2643 грн (704,80 грн + 1585,80 грн + 352,40 грн), які підлягають стягненню з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест».

Щодо розподілу судових витрат за апеляційний перегляд, то позивачкою було сплачено 9946 грн 80 коп. за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи, що рішення суду в частині задоволення зустрічного позову скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, тобто, спір в зазначеній частині вирішений на користь позивачки ОСОБА_1, тому їй підлягає відшкодуванню судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 2400 грн (1600 грн * 150%), сплачений нею за оскарження рішення суду в частині задоволення зустрічного позову, який необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» на її користь.

Також відповідно до вимог статті 158 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 12 вересня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 3, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в даній справі в частині задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» та стягнення судового збору скасувати.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним відмовити.

В іншій оскаржуваній частині щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 червня 2018 року в даній справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2643 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сумбуд-Інвест» на користь ОСОБА_1 судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2400 грн.

Скасувати заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 12 вересня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: Т.А. Левченко

В.І. Криворотенко