_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7712/16-ц
Провадження № 2/520/5279/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

секретар судового засідання - Дідур Ганна Сергіївна,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2016 року позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 106/06ф від 03.07.2006 року у розмірі 1 757 220 грн., та судовий збір.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року у справі № 520/7712/16-ц задоволено позовні вимоги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 106/06ф від 03.07.2006 року у розмірі 1 757 220,99 грн. та судовий збір у розмірі 26 358,31 грн.

Ухвалою суду від 05.07.2018 року скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.12.2016 року по справі №520/7712/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та призначено справу за позовною заявою ОСОБА_1 як правонаступника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_4" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги ОСОБА_1 як правонаступника ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" обґрунтовані тим, що 03.07.2006 року між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 106/06ф, за умовами якого ОСОБА_4 давав позичальнику кредит у розмірі 110 000 дол. США зі сплатою 12,75 % річних. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, нею порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

04.09.2018 року представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду заяву про застосування позовної давності, в якій посилається на те, що останній платіж за кредитом було здійснено відповідачем 02.08.2010 року, перебіг строку позовної давності розпочався 01.09.2010 року, оскільки відповідач повинна була не пізніше 31.08.2010 року сплатити відсотки за користування кредитом, в звязку з чим строк позовної давності сплинув 01.09.2013 року.

Ухвалою суду від 09.10.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.11.2018 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Також позивач ОСОБА_1 надав письмові пояснення на заяву про застосування строку позовної давності, в яких посилається на те, що перебіг строку позовної давності було перервано поданням представником ОСОБА_3 ОСОБА_5 до суду в ході розгляду цивільної справи №520/12266/15-ц заяви, названою як «розрахунок заборгованості по кредитному договору №106/06ф» від 05.08.2016 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, підтримала заяву про застосування строків позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 03.07.2006 року між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 106/06ф, за умовами якого ОСОБА_4 давав позичальнику кредит у розмірі 110 000 дол. США зі сплатою 12,75 % річних, термін повернення кредиту 02.04.2026 року /а.с.7-9/.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу.

Однак, відповідач ОСОБА_3 не виконала зобовязання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушила умови кредитного договору, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 21.06.2016 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість ОСОБА_3 становила 63 606,16 дол. США, з яких: 33 550,87 дол. США заборгованість за кредитом; 32 055,29 дол. США відсотки за користування кредитом; та 172 862,40 грн., з яких: комісії за РО 00,00 грн.; неустойка за несвоєчасне погашення кредиту 172 862,40 грн. Загальна заборгованість 1 757 220,99 грн. /а.с.5-6/.

02.02.2018 року між ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" та ОСОБА_1 укладено Договір №7063 купівлі-продажу майнових прав, на підставі якого до ОСОБА_1 перейшло зокрема право вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 106/06ф від 03.07.2006 року.

Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого до позову розрахунку вбачається, що останній платіж за кредитом було здійснено відповідачем ОСОБА_3 29.07.2010 року в сумі 80 000 доларів США: в розрахунку зазначено як погашення відсотків у сумі 16 384,11 доларів США та тіла кредиту у сумі 8 708,27 доларів США 29.07.2010 року та погашення тіла кредиту в сумі 54 907,62 доларів США 02.08.2010 року.

Пунктом 3.2.3 кредитного договору передбачено право кредитора вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі у разі несвоєчасного погашення кредиту або відсотків, а п.2.3 - обов'язок позичальника зі сплати кредиту та відсотків щомісяця, не пізніше останнього дня.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями та визначено й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку відповідно до ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок.

Таким чином, перебіг строку позовної давності в даному випадку розпочався 01 вересня 2010 року, оскільки відповідач повинна була не пізніше 31 серпня 2010 року сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно, саме після чергової несплати відповідачем відсотків у передбачений договором строк у позивача згідно п. 3.2.3 кредитного договору виникло право на пред'явлення до відповідача позову про дострокове виконання зобов'язань за договором в цілому чи в окремій частині.

За таких обставин, трьохрічний строк позовної давності сплив 01 вересня 2013 року та, враховуючи, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із даним позовом лише 04 липня 2016 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Верховний суд України в своїх правових висновках неодноразово зазначав, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання - ч.5 ст. 261 ЦК України (постанови від 9 листопада 2016 року у справі № 6-225Іцсі 6, від 02 грудня 2016 року у справі№ 6-1707цс15,від 29 березня 2017 р. у справі № 6-1996цс16, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16).

Це також підтверджено правовою позицією Верховного Суду у постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14- 1 Оце 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

На підтвердження обставин щодо переривання строку позовної давності позивачем ОСОБА_1 суду надано Розрахунок заборгованості по кредитному договору №106/06ф, наданий представником відповідача ОСОБА_5 до суду в ході розгляду справи №520/12266/15-ц (головуючий суддя Луняченко В.О.) за позовом ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_4" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому позивачем до матеріалів даної справи не додано копію довіреності представника відповідача ОСОБА_7, в звязку з чим неможливо встановити обсяг прав та обовязків, наданих відповідачем зазначеному представнику.

Позивач ОСОБА_1 в письмових поясненнях на заяву ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності зазначає, що в зазначеному розрахунку представник ОСОБА_5 вказав: «Враховуючи, що остання сплата відбулась 29.07.2010 року то відповідно станом на 21.08.2015 року, на час звернення до суду заборгованість по сплаті відсотків складає 13831,975 дол. США», а також позивач вказує, що в ході подальшого розгляду справи №520/12266/15-ц стороною відповідача ОСОБА_3 заявлялось клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи, яка не була проведена в звязку з несплатою відповідачем рахунку за проведення експертизи. Вказані дії представника ОСОБА_7 позивач ОСОБА_1 розцінює як визнання боргу відповідачем ОСОБА_3

Суд вважає зазначені доводи сторони позивача неспроможними, оскільки подання представником відповідача при розгляді іншої цивільної справи розрахунку заборгованості не є визнанням боргу відповідачем в сенсі ст. 264 ЦК України. Оскільки вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ від 08.11.2017 у справі № 6-2891цс16 та постанові ВС від 30.05.2018 року у справі №161/20278/14-ц.

За таких обставин суд приходить до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог належить відмовити, оскільки поважність причин пропуску строку позовної давності стороною позивача не доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 253-267, 526, 532, 549, 550, 611, 624, 625, 629, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня одержання копії рішення шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 27.11.2018 року.

Суддя Васильків О. В.