Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 354/470/17-ц

провадження № 61-626св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

відповідач: ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року у складі судді Іванова А. П. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Томина О.О. Пнівчук О.В., Василишин Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - НадвірнянськеОУ ПФУ Івано-Франківської області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення 12 390,75 грн переплати з пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач перебуває на обліку у позивача та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV). Під час призначення ОСОБА_4 пенсії, у базу даних не внесено дату укладення ним договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування у період з 01 квітня 2004 року по 31 грудня 2008 року, що вплинуло на коефіцієнти заробітної плати, з якої обчислюється розмір пенсії. Тому з 01 квітня 2004 року по 30 червня 2017 року відповідачу безпідставно виплачувалась пенсія у більшому, ніж належить розмірі.

Посилаючись на відмову ОСОБА_4 повернути надміру виплачені суми пенсії, просив суд задовольнити позов.

Рішенням Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківської області відхилено. Рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківськоїобласті від 26 жовтня 2017 року - залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що виплачені позивачем кошти є пенсією, яку Надвірнянське ОУ ПФУ Івано-Франківської області виплатило добровільно; під час розгляду справи представник позивача визнала відсутність рахункової помилки з боку органу Пенсійного фонду та не заперечувала факт відсутності недобросовісності з боку ОСОБА_4 Отже, за відсутності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача застосуванню підлягають норми статті 1215 ЦК України, згідно з якою зазначена сума стягненню не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд також виходив з того, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчать, що спірна сума виплачена внаслідок розрахункової помилки або через недобросовісність відповідача.

У грудні 2017 року Надвірнянське ОУ ПФУ Івано-Франківської області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року та ухвалуАпеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року, у якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

04 січня 2018 року матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми чинного законодавства. Зокрема, норми статей 177, 1212 та 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не врахували норми Закону № 1058-IV та Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду Українивід 21 березня 2003 року № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2014 року № 25-3) (далі - Порядок). Позивач вказує, що через помилку у програмному забезпеченні при призначенні відповідачу пенсії у базу даних не внесено дату укладення ним договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, в наслідок чого до 30 червня 2017 року ОСОБА_4 виплачувалась пенсія у більшому ніж належить розмірі. Зазначена переплата є «складовою Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України» і її неповернення позбавляє позивача належним чином виконувати функції, покладені на нього державою.

Відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_4 не надійшов.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом касаційної інстанції встановлено, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують з огляду на таке.

Судами встановлено, що з 12 квітня 2016 року ОСОБА_4 перебуває на обліку у Надвірнянському ОУ ПФУ Івано-Франківської областіта отримує пенсію за вислугу років.

23 березня 2016 року між Державною податковою інспекцією у м. Яремче Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області та відповідачем укладено типовий договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування. Згідно з цим договором ОСОБА_4 сплатив єдиний соціальний внесок, що підтверджується квитанцією (а.с.9) та звернувся до позивача з заявою про врахування стажу відповідно до умов вказаного договору (а.с.11). Однак, при призначенні пенсії ОСОБА_4 у базу даних не внесено дату укладення зазначеного договору, що призвело до неправильного розрахунку суми пенсії, оскільки відсутність цієї інформації вплинуло на показники коефіцієнтів заробітної плати, яка враховується при обчисленні розміру пенсії.

Згідно з розпорядженням Надвірнянського ОУ ПФУ в Івано-Франківській області від 27 червня 2017 року № 114436 проведено перерахунок пенсії відповідачу та внесено дату укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, що призвело до зменшення розміру пенсії.

Згідно з наданим Надвірнянським ОУ ПФУ Івано-Франківській області розрахунком переплата пенсії ОСОБА_4 за період з 12 квітня 2016 року по 30 червня 2017 року складає 12 390,75 грн.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами № 1788-XII та № 1058-IV.

Утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій здійснюється відповідно до частини першої статті 50 Закону № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме: суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 103 Закону №1788-ХІІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути стягнуті відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності зі сторони набувача.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людинипідкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер'їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

Судами першої та апеляційної інстанцій у зазначеній справі встановлено відсутність двох обов'язкових складових за яких відповідно до статті 1215 ЦК України можливе повернення безпідставно набутого майна, а саме: відсутність рахункової помилки з боку Надвірнянського ОУ ПФУ Івано-Франківської області (що не заперечувалось представником позивача під час розгляду справи) і недобросовісність з боку ОСОБА_4 Тому суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення переплати пенсії.

Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не встановлює обставини справи та не дає оцінку доказам у справі.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій не впливають, оскільки не спростовують викладені у рішеннях мотиви, за яких суди дійшли висновку про відмову у позові.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, постійна колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. О. Кузнєцов

Г. І. Усик