Провадження № 6/127/592/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Іщук Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Підвисоцької О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці подання державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, директора ПМНВІП «Струм»,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, який є керівником ПМНВІП «Струм», зазначивши, що на виконанні в Центральному відділі ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області перебуває зведене виконавче провадження № 55958462 з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу на загальну суму 1252783,77 грн. Заявник повідомив, що боржник добровільно рішення судів не виконує, а незважаючи на вжиті державним виконавцем заходи з примусового виконання рішень суду заборгованість боржника лишається непогашеною. У звязку із викладеним, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України керівника підприємства ОСОБА_2

У судове засідання державний виконавець Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 не з'явився, однак клопотав про розгляд подання у його відсутності, подання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ст.441 ЦПК України, неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання необґрунтоване та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З поданих матеріалів судом встановлено, що на примусовому виконанні Центрального ВДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області знаходиться ряд виконавчих проваджень щодо боржника ПМНВІП «Струм». Зокрема, виконавче провадження №56217533 з виконання виконавчого листа №802/3547/14-а, виданого 19.12.2014 року Вінницьким окружним адміністративним судом, про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 212578,61 грн. В межах даного провадження державним виконавцем постановою від 18.04.2018 року накладено арешт на все майно боржника, а також 19.04.2018 року та 25.06.2018 року здійснено вихід за адресою місцезнаходження боржника, вказаною у виконавчому листі. За результатами виходу майна належного боржнику не виявлено, про що складено відповідні акти.

В межах виконавчого провадження №56513190 з виконання виконавчого листа № 802/2375/17-а, виданого 15.02.2018 року Вінницьким окружним адміністративним судом про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутичі Київської області боргу в сумі 100 833,36 грн. державним виконавцем встановлено номера рахунків, відкритих боржнику, відсутність транспортних засобів зареєстрованих за юридичною особою, а також матеріали подання містять копії викликів державного виконавця, адресованих керівнику боржника.

По виконавчому провадженню №55517848 з виконання виконавчих листів,

виданих Вінницьким окружним адміністративним судом, від 19.12.2014 року №802/3547/14-ф про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 212 578,61 грн, від 23.03.2017 року №802/171/17-а про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 593 472,40 грн, від 26.07.2017 року №802/862/17-а про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 71 726,02 грн, від 07.06.2017 року №802/407/17-а про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 13007,23 грн, від 10.11.2017 року №802/1621/14-а про стягнення з ПМНВІП «Струм» на користь УПФУ у м.Славутич Київської області боргу в сумі 81 498,47 грн, державним виконавцем постановою від 18.04.2018 року накладено арешт на кошти боржника. За інформацією, отриманою державним виконавцем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, майно за боржником не зареєстроване. З пояснень ОСОБА_2 від 11.09.2018 року слідує, що ПМНВІП «Струм» перебуває в стані припинення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання.

Виходячи з аналізу вказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обовязку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою зясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у звязку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у звязку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у державного виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобовязань.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на боржника рішеннями суду. Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобовязання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовими рішеннями обовязків. Відсутність коштів на рахунках боржника, не встановлення державним виконавцем наявності майна зареєстрованого за боржником не свідчить про умисел в невиконанні рішень судів. Крім того, зазначаючи обставини про перебування боржника ПМНВІП «Струм» в стані припинення, не звернуто увагу на особливості та порядок задоволення вимог кредиторів при припиненні юридичної особи та не зясовано повноважного органу до якого з 16.05.2018 року (дати внесення до ЄДРПУО відомостей про припинення юридичної особи) перейшли повноваження щодо управління справами юридичної особи. Тому, за поданої сукупності доказів та за відсутності належних доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання обовязків, не вбачається достатніх підстав для прийняття рішення щодо тимчасового обмеження в правах, передбачених ст. 33 Конституції України, ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.260, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: