Дата документу 20.11.2018 Справа № 317/923/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №317/923/17

Провадження №22-ц/807/200/18

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року в складі судді Громової І.Б. в справі за позовом Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дітей під опіку держави,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ОСОБА_6., ОСОБА_7., третя особа: Виконавчий комітет Веселівської сільської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та передачу дітей під опіку держави.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, до служби у справах дітей райдержадміністрації надійшло повідомлення з Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 22 лютого 2017 № 01-35/063 про факт нанесення батьками тілесних ушкоджень (опіки пальців правих кінцівок) малолітнім ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3.

Мати з дітьми була направлена на обстеження до Комунального закладу «Запорізька центральна районна лікарня» Запорізької районної ради.

Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, проживають без реєстрації ОСОБА_6, 1987 року народження, - мати, ОСОБА_7., 1987 року народження, - батько, ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, - донька, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, - син, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, - донька, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, - син, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5, - син.

Згідно інформації, наданої адміністрацією Петропільського навчально-виховного комплексу Запорізького району Запорізької області від 22.02.2017, зранку 21 лютого 2017 року класовод другого класу помітила, що її учень ОСОБА_2 не може писати та скаржиться на біль руки. Вчитель помітила, що у хлопчика обпалені пальці. Зі слів ОСОБА_2, пальці йому та його меншим сестрі та брату обпалив батько, ОСОБА_7. Також він повідомив, що мати ОСОБА_6 відпустила сина до школи з умовою на те, що він не буде звертатися до медпункту.

Комісією у складі представників Петропільського навчально-виховного комплексу Запорізького району, лікаря та фельдшера Петропільської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, та виконкому Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області обстежено умови проживання за вищевказаною адресою та складено відповідний акт обстеження від 21 лютого 2017 року, яким встановлено, що умови проживання у будинку задовільні.

Висновком комісії встановлено, що батьки систематично застосовують фізичні методи покарання дітей, не приділяють належної уваги вихованню дітей. Рекомендовано консультацію хірурга з приводу опіків трьом дітям.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7. надали письмові пояснення та підтвердили, що 18 лютого 2017 року діти гралися сірниками і підпалили літню кухню, за що їх покарали та запальничкою обпекли дітям пальці.

Зранку 22 лютого 2017 року ОСОБА_6 привезла своїх малолітніх дітей ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, на консультацію до хірурга в КЗ «Запорізька центральна районна лікарня», звідки їх було направлено до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя».

Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 22 лютого 2017 року №87 «Про відібрання малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.» службою у справах дітей райдержадміністрації 23.02.2017 був здійснений виїзд та вилучений із сім'ї та доставлений до дитячого відділення КЗ «Запорізька центральна районна лікарня» ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Розпорядженням голови райдержадміністрації від 10 березня 2017 року №120 «Про тимчасове влаштування в сім'ю малолітньої ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4» малолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово влаштована до сім'ї бабусі ОСОБА_8.

На підставі зазначеного просили суд:

1) позбавити ОСОБА_6. батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7. батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1,

2) малолітніх ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5., ІНФОРМАЦІЯ_5, передати під опіку держави,

3) стягнути з ОСОБА_6 на користь органу опіки Запорізької райдержадміністрації аліменти на утримання кожного малолітнього: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі на утримання в розмірі 888,50 грн. щомісяця, з індексацією, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

4) стягнути з ОСОБА_6 на користь органу опіки Запорізької райдержадміністрації кожного малолітнього: ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5, у твердій грошовій сумі на утримання у розмірі 713 грн. щомісяця, з індексацією, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

5) стягнути з ОСОБА_7. на користь органу опіки Запорізької райдержадміністрації аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі на утримання в розмірі 888,50 грн. щомісяця, з індексацією, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивовано системним характером незадовільного виконання відповідачами батьківських обов'язків відносно дітей та наявністю вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 26 вересня 2017 року у справі №317/2440/17 за кримінальним провадженням №0000291 у відношенні ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_6., за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Від представника ОСОБА_6. - ОСОБА_9 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що позивачі опираються на факти, які мали місце у 2016 році та ніякого прямого відношення до подій 2017 року не мають. Щодо факту жорстокого поводження із дітьми в 2017 році - ОСОБА_6 до даного факту не причетна, а ОСОБА_7. притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України. Посилаючись на вищевказане, просить апеляційну скаргу - відхилити, а рішення суду - залишити без змін. (т.2 а.с.70-71).

Від виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшов відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що суд не перевірив належним чином доводів відповідачів, у рішенні не навів конкретних обставин та фактів, що спростовують докази позивача, та з яких причин відхилені докази та доводи позивача. Зазначають, що апеляційну скаргу підтримують та просять справу розглядати за їх відсутності (т.2 а.с.150-154).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Запорізької області від 12.10.2017 року справу передано у провадження судді Дашковської А.В..

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 24 листопада 2017 року відкрито апеляційне провадження, та ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 листопада 2017 року справу було призначено до розгляду.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область, з місцезнаходженням у місті Запоріжжя.

Вимогами абз. 3 п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах; відповідно до положення п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, згідно якого до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 18 квітня 2018 року замінено третю особу виконавчий комітет Веселівської сільської ради Запорізького району Запорізької області правонаступником - виконавчим комітетом Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначену цивільну справу було передано до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Запорізького апеляційного суду від 11.10.2018 року справу передано у провадження судді-доповідача Кримської О.М. та визначено склад колегії: головуючий суддя - Кримська О.М., судді: Бєлка В.Ю., Дашковська А.В..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Аналогічні норми містились в ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_7, є матір'ю ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5., що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (т.1 а.с.5-9).

Відомості про батька ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_4., ОСОБА_1., записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (т.1 а.с.52, 54, 55, 56).

ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_6., є батьком ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (т.1 а.с.6), також ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_6., є біологічним батьком ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5..

Відомості про батька ОСОБА_2. записані відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України (т.1 а.с.53).

Відповідно до доповідної вчителя 2-го класу Петропільської НВК ОСОБА_10. від 21.02.2017 року вбачається, що нею під час уроку було виявлено пошкоджені опіком пальці учня її класу ОСОБА_2. Також з'ясовано, що опіки пальців також має його сестра - учениця 1-го класу (т.1 а.с.18).

Про виявлений факт тілесних ушкоджень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, листом Петропільського НВК від 22.02.2017 року № 01-13/068 було повідомлено начальника відділу освіти, молоді та спорту Запорізької РДА, а листом Веселівської сільської ради від 22.02.2017 року №01-35/063 повідомлено начальника служби у справах дітей Запорізької РДА (т.1 а.с.16-17).

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов неповнолітніх ОСОБА_3. та ОСОБА_2. від 21.02.2017 року, встановлено, що неповнолітні проживають в АДРЕСА_2. Умови проживання є задовільними, діти власної кімнати не мають. В будинку тепло, прибрано, готувався обід. Батькі систематично застосовують фізичні методи покарання дітей, не приділяють належної уваги. Батьки потребують консультації спеціалістів по вихованню дітей (т.1 а.с.21-22).

Відповідно до розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 22.02.2017 року №87 було вирішено питання про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5. та забезпечення їх тимчасового влаштування (т.1 а.с.23).

Після відібрання малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_2. були влаштовані до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР (т.1 а.с.24-26).

Малолітню ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4 влаштовано на тимчасове перебування в сім'ю ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_8 (т.1 а.с. 200).

Згідно із витягом з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Запорізької районної державної адміністрації від 01.03.2017 року № 14 вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_7, у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5. Вирішено доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_7., 1987 р.н., відносно його малолітнього сина ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1 Службі у справах дітей Запорізької РДА підготувати відповідну позовну заяву про позбавлення батьківських прав (т.1 а.с.128).

Згідно із висновком Запорізької районної державної адміністрації від 31.05.2017 року № 02-22/0622 було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_6. та ОСОБА_7. батьківських прав відносно їх малолітніх дітей (т.1 а.с.154-156).

Відповідно до інформації КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 31.05.2017 року № 01-14/152 вбачається, що в центрі з 14.03.2017 року на повному державному забезпеченні перебувають: ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 10.05.2017 року перебуває ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5., мати відвідувала дітей 25.03.2017 року, 21.04.2017 року, 19.05.2017 року (т.1 а.с.166).

Відповідно до довідки КЗ «Запорізька районна центральна лікарня» від 28.04.2017 року №01-20/1244 вбачається, що ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5., перебуває в дитячому відділенні КЗ «ЗЦРЛ» з 24.02.2017 року по теперішній час, за час перебування мати відвідувала дитину 11.04.2017 року та 21.04.2017 року, приносила продукти харчування (т.1 а.с.182).

Згідно із характеристиками ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_5., ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_2. наданих КЗ «Запорізьким обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР вбачається, що діти бажають повернутись у сім'ю, сумують за родиною (т.1 а.с.224-227)

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 3 СК України передбачено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Встановивши відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_6. своїми батьківськими обов'язками і те що, мати дітей намагається приймати участь у вихованні дитини, виявляє стійке бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позбавлення ОСОБА_6. батьківських прав у даному випадку є не доцільним.

Надані до суду апеляційної інстанції письмові документи ( акти обстежень житлово-побутових умов проживання відповідачів) не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки обставини, які відображені в названих документах виникли після ухвалення судового рішення, яке переглядається апеляційним судом та не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_6.

В той же час доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_7. відносно малолітнього ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, знайшли підтвердження в ході перегляду справи.

Вбачається, що вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_7. визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

Вказаним вироком встановлено, що 18 лютого 2017 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7. перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень своїм малолітнім дітям з метою їх покарання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7. підніс вогонь запальнички до правої руки малолітнього ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді опікових ран в області нігтьових фаланг 2, 3 та 4 пальців правої кисті, які згідно з висновком експерта №1094 від 27.04.2017 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

Після цього, діючи без розриву в часі, ОСОБА_7. продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень та підніс вогонь запальнички до правої руки малолітньої ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2., внаслідок чого їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді опікових ран в області нігтьових фаланг 2 та 3 пальців правої кисті, які згідно з висновком експерта №1097 від 27.04.2017 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

Одразу після цього, діючи без розриву в часі та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на завдання тілесних ушкоджень, ОСОБА_7. підніс вогонь запальнички до правої руки малолітнього ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді опікових ран в області нігтьових фаланг 2, 3 та 4 пальців правої кисті, які згідно з висновком експерта №1091 від 27.04.2017 року є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо доведеності факту засудження ОСОБА_7. за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вимоги пропорційності, з ОСОБА_2. на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 344 грн. (640 грн. - позовна заява, 704 грн. - апеляційна скарга).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2017 року у цій справі в частині відмови в задоволенні позову Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Позбавити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В інший частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь держави судовий збір у розмірі 1 344 грн. (одна тисяча триста сорок чотири гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка