АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 766/9487/16-ц
Номер провадження: №22-ц/791/878/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_2,

секретар Цвєткова І.С.,

учасники справи:

представник Державної іпотечної установи ОСОБА_3 ,

представник ПАТ « Дельта Банк» ОСОБА_4,

представник ТОВ «Яблуневий дар» ОСОБА_5Ю,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_7 та Державної іпотечної установи на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2018 року у складі судді Дорошинської В.Е. у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу та за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 та договір про відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014, якими забезпечено виконання зобовязань ПАТ «Дельта Банк» перед Державною іпотечною установою за договором банківського рахунку 26/995-070 від 27.02.2013.

Згідно п. 1.1 Договору застави майнових прав та додатку № 1 до нього ПАТ «Дельта Банк» передало в заставу позивачу майнові права за кредитним договором № НКЛ-2005469/2, укладеним між ПАТ Дельта Банк та ТОВ Яблуневий дар 19.07.2012 року. Згідно п.1.2 Договору відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) №Д-1.2/2014, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами, вказаними у додатках до цього договору. Відповідно до додатку №1 до Договору ПАТ «Дельта Банк» відступив, а Державна іпотечна установа набула права вимоги, зокрема, за договором мультивалютної кредитної лінії № НКЛ-2005469/2, укладеним між ПАТ Дельта Банк та ТОВ Яблуневий дар 19.07.2012 року.

Набуття права вимоги за вказаним кредитним договором позивач повязує з прийняттям НБУ рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних (02.03.2015), що і є відкладальною обставиною, про що зазначено в п.2.2 договору відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014.

Таким чином, позивач вважає, що набув статусу кредитора до ТОВ «Яблуневий дар» за кредитним договором № НКЛ-2005469/2, а договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, укладеного 04.08.2014 року між ОСОБА_8 та ТОВ «Яблуневий дар», недійсність якого є предметом розгляду, порушує його права як заставодержателя та нового кредитора, оскільки на підставі цього договору ТОВ «Яблуневий дар» 02.12.2014 року здійснило зарахування зустрічних однорідних вимог з ПАТ «Дельта Банк», що призвело до припинення його зобовязань за кредитним договором № НКЛ-2005469/2.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо недійсності договору про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, Державна іпотечна установа посилається на те, що такий договір є договором факторингу за своєю правовою природою, а сторони при його укладенні не дотримались норм чинного законодавства, які регулюють правовідносини факторингу, зокрема уклали його за відсутності відповідної ліцензії, а також недотримання сторонами Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12 листопада 2003 року.

За вказаних обставин Державна іпотечна установа просила суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, укладеного 04.08.2014 року між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар».

У подальшому Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2018 року позов третьої особи із самостійними вимогами Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» обєднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Дорошинської В.Е. від 30 березня 2018 року у задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу відмовлено.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу відмовлено.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладута ухвалити у цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині відмови у задоволенні позову Державної іпотечної установи до ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий дар», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за договором банківського вкладу скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та ДІУ адвокат ОСОБА_6, діючи від імені ОСОБА_8, зазначила, що рішення суду першої інстанції винесене з повним зясуванням обставин справи, без порушення норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» та ДІУ адвокат ОСОБА_5, діючи від імені ТОВ «Яблуневий дар», просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як таке, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно п.8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 05.08.2014 року між ТОВ «Яблуневий дар» та ОСОБА_8 укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого ТОВ «Яблуневий дар» набуло права вимоги до банку за договором банківського вкладу (депозиту) № 002-09509-040814 від 04.08.2014 у розмірі 88570939 гривень 47 коп.( том 1 а.с.13-17).

02 грудня 2014 року ТОВ «Яблуневий дар» направив ПАТ « Дельта Банк» заяву № 1142 про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, у якій зазначив, про припинення внаслідок зарахування зобовязань товариства перед банком за кредитним договором у розмірі 4599700,59 євро та припинення зобовязання банку на користь товариства щодо сплати боргу за договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» (для Друга) у гривнях № 002-09509-040814 від 04 серпня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_8 в частині вимог на суму 86450912,53 грн.

Звертаючись до суду з позовом, Державна іпотечна установа посилалась на те, що зазначеним договором порушені майнові права позивача, оскільки внаслідок зарахування зустрічних вимог зменшилось забезпечення за договором застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 року, укладеного між Державною іпотечною установою та ПАТ «Дельта Банк», що має наслідком неможливість задоволення своїх вимог до ТОВ «Яблуневий дар», передбачених договором відступлення права вимоги № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Нормами ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність порушення відповідачами у звязку з укладенням оспорюваного договору майнових прав Державної іпотечної установи, які виникли на підставі договору відступлення права вимоги (з відкладальними умовами) № Д-1.2/2014 від 04.09.2014 року та договору застави майнових прав № Д-1.1/2014 від 04.09.2014 року, оскільки останні визнані недійсними постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 року у справі № 910/6052/16 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до Державної іпотечної установи про визнання договорів недійсними, залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанції.

Заявляючи вимогу про визнання оспорюваного договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку недійсним, ПАТ « Дельта Банк» посилалось на положення статей 203, 215, 1066, 1068, 1071, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 7 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", вимоги п. 10.7, 10.8, 10.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, і на те, що укладення оспорюваного договору про відступлення права вимоги за договором банківського рахунку призвело до порушення прав Банку, як кредитора ТОВ "Яблуневий дар" за договором кредитної лінії № НКЛ-200546/2 від 19.07.2012 року, оскільки має наслідком припинення зобов'язань за цим договором і зменшення ліквідаційної маси Банку внаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою ТОВ "Яблуневий дар" від 02.12.2014 року № 1142, тоді як цей спірний правочин є фактично договором факторингу, що потребує ліцензування.

Відповідно до вимог ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно умов договору від 05.08.2014 року, укладеного між ТОВ «Яблуневий дар» та ОСОБА_8, останній відступає товариству права вимоги до ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського рахунку, а товариство у свою чергу зобовязується сплатити первісному кредитору ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

Пунктом 4.1 оскаржуваного договору ціна відступлення права вимоги становить 86450912,53 грн, яка складає залишок на банківському депозитному рахунку.

Таким чином зазначений договір не містить такої обовязкової умови договору факторингу, як оплатність, тобто отримання фактором винагороди за послуги з фінансування діяльності клієнта.

Юридично необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що укладення договору не призвело до виникнення грошового зобовязання ПАТ «Дельта Банк» перед ТОВ «Яблуневий дар», оскільки статус власника-вкладника рахунку зберігається за ОСОБА_8, зважаючи на те, що норми ст.1060,1068 ЦК України, що регулюють правовідносини за договором банківського рахунку, а також положення Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 не містять обмежень щодо права вкладника передати право вимоги за договором вкладу шляхом уступки права вимоги на користь іншої особи, оскільки уступка вимоги за даним видом договору відповідає його правовій природі, а саме: на рахунки даного виду кошти надходять для зберігання і використання банком виключно від їх власника і по закінченню терміну їх зберігання повертаються власнику за вказівкою власника коштів, або шляхом перерахування на його розрахунковий рахунок, або шляхом видачі готівкових коштів.

Укладаючи договір відступлення права вимоги, ОСОБА_8, як власник коштів розміщених на депозитному рахунку, розпорядився ними, у спосіб, що не заборонений законом.

Отже, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів встановив, що відповідачі скористались правом вільного укладення договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, керувалися при цьому положеннями статей 512, 513, 514 Цивільного кодексу України і спірний правочин відповідає вимогам зазначених статей, а його укладення свідчить про передання ОСОБА_8 своїх прав ТОВ "Яблуневий дар" саме стосовно виплати частини грошових коштів, які наявні на рахунку, відкритому за відповідним договором банківського рахунку № 002-09509-040814 від 04 серпня 2014 року у розмірі 88570939,47 грн та прийняття цих прав ТОВ "Яблуневий дар", а не зміну володільця такого рахунку, а також встановивши, що спірний правочин не містить ознаку фінансування під відступлення права грошової вимоги, а тому не є договором факторингу, що свідчить про дотримання сторонами вимог чинного законодавства при укладенні такого правочину, дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог і визнання правочину недійсним.

Оскількирішення суду першої інстанції ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права і наданих сторонами доказах, а доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ОСОБА_5 складення повного тексту постанови 24.09.2018 рік.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

ОСОБА_2