РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.

за участю секретаря судового засідання Тиріної В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в обґрунтування якого зазначила, що з 14 лютого 2004 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Краснодонською селищною радою міста Краснодону Луганської області, актовий запис №5. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Основною причиною розірвання шлюбу позивач зазначила відсутність взаємопорозуміння між ними, довіри, кохання та постійних сварок. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з грудня 2014 року, спільне господарство подоужжям не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розглянути справу без її участі (а.с.13).

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Сватівського районного суду Луганської області, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань до суду не надходило. (а.с. 44, 48).

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії 1-ЕД № 146932 від 14 лютого 2004 року, між позивачем та відповідачем, Краснодонською селищною радою міста Краснодону Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №5 (а.с.9).,

Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ЕД №260192 від 16 серпня 2004 року та серії 1-ЕД №078375 від 04 липня 2007 року (а.с.10-11).

В своєму позові позивач зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаємопорозуміння між ними, довіри, кохання та постійних сварок. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з грудня 2014 року, спільне господарство подружжям не ведеться, мешкають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач надала до суду заяву в якій зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Салікова», яке було набуте у звязку із реєстрацією шлюбу.

У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та керуючись ст.ст. 12, 80, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Ященко) ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 14 лютого 2004 р., Краснодонською селищною радою міста Краснодону Луганської області, актовий запис №5.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу - «Салікова».

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Л.М. Осіпенко