Справа № 604/1219/18
Провадження № 2/604/555/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі у розмірі 1400 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з серпня 2013 року, в утриманні дитини.

Згідно з відзивом на позовну заяву від 20 листопада 2018 року, відповідач вважає, що наведені доводи позивача не заслуговують на увагу, та є такими, що не відповідають дійсності, так як відповідач не працює та має на утриманні непрацездатну матір пенсійного віку, яка через поганий стан здоровя потребує матеріальної допомоги, догляду та ліків. З огляду на вказане, відповідач згідний сплачувати аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони в судове засідання, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Позивач подала заяву в якій уточнила позовні вимоги, а саме просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2009 року, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії 1-ИД №052646, виданого Турівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №1.

У шлюбі у сторін 02 травня 2009 року народилася донька ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД №095724, видане 07 травня 2009 року Турівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №467 від 30 жовтня 2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №б/н, посвідченими виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу її сімї входять: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_3,02.05.2009 р.н.(проживає без реєстрації). Сімя проживає у житловому будинку, належному ОСОБА_7, яка померла, заг. площею 68 кв.м., займається тваринництвом; ОСОБА_1 має у власності земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства.

Позивач працює у Відділі освіти Підволочиської селищної ради на посаді кухара І розряду. Дохід за квітень-вересень 2018 року становить 11510,94 грн (довідка №145 від 29 жовтня 2018 року Централізованої бухгалтерії Відділу освіти Підволочиської селищної ради).

Судом встановлено, що Відповідач, не зареєстрований і не проживає разом з сімєю, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання синів Відповідач не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_7 України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З довідки №1028 від 13.11.2018 року, виданої Лановецьким обєднаним управлінням ПФУ Тернопільської області, вбачається, що відповідач в ПФУ на обліку не перебуває та не отримує пенсії.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №505 від 13 листопада 2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №б/н, посвідченими виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_8. До складу її сімї входять: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9; мати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10 Відповідач проживає у житловому будинку, належному ОСОБА_8, заг. площею 92 кв.м., займається тваринництвом; ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, яку здає в оренду. Донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, за вказаною адресою не проживає з 2013 року.

Відповідачем подано виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 (матері відповідача) за 2016 та 2017 роки, згідно з якими остання потребує спостереження хірурга, травматолога, терапевта та невролога за місцем проживання, яке відповідно до виписки №2553 є м. Тернопіль, вул. Петлюри 10/206.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітніх, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років станом на дату розгляду справи, - 1559 гривень, від 6 до 18 років, - 1944 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у їх розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також визнання Відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дітей і не порушуватиме права кожної із сторін.

Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 313, 141, 247, 263-265, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_11, паспорт громадянина України НЮ 1911577, виданий 28 травня 2009 року Підволочиським РС УДМСУ в Тернопільській області, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_12, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2018 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.Б. Сидорак