Справа № 522/6163/18
Провадження № 2/522/5991/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 10.04.2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» про визнання договору дійсним та визнання права власності на допоміжне приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташоване у напівпідвальному поверсі будинку за адресою: м.Одеса, вул.Уютна (Затишна), 5.

В обґрунтування позову зазначила наступне. 01.02.2018 року між нею та ОСОБА_2, який виступав від імені ОСББ «Наш двір», було укладено договір купівлі-продажу допоміжного приміщення, відповідно до умов якого вона придбала обєкт нерухомого майна допоміжне приміщення, заг.пл.74,4 кв.м. розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса. вул. Уютна,5. Вказаний договір було укладено у простій письмовій формі, але згідно з п.3.5 договору та в силу приписів ст. 657 ЦК України сторони прийняли на себе зобовязання нотаріально посвідчити його протягом тижня з дня підписання, тобто до 07.02.2018 року включно. Посилалась на те. що відповідач всіляко ухилявся від нотаріального посвідчення договору та явки до нотаріальної контори. З цього приводу позивачка неодноразово усно зверталась до відповідача з проханням посвідчити нотаріально укладений договір. 14.02.2018 року позивачкою було направлено письмову вимогу, проте усі її звернення були проігноровані відповідачем. Вказувала, що внаслідок такої протиправної бездіяльності відповідача вона позбавлена можливості набути статус власника придбаного приміщення та здійснювати свої повноваження щодо її нерухомого майна. За вказаних обставин звернулась до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 12.04.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.02.05.2018 року позивачкою було подано уточнений позов, яким вона усунула недоліки, встановлені в ухвалі суду від 12.04.2018 року.

Ухвалою суду від 05.05.2018 року провадження відкрито та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.06.2018 року.

У підготовче судове засідання 13.06.2018 року зявилася позивачка, позов підтримала та зазначила, що надала суду всі наявні в неї докази, якими обґрунтовує свій позов, та вважає за можливе слухати справу по суті.

Відповідач у підготовче засідання не зявився, суд належним чином сповістив його про день, час та місце судового засідання..

Ухвалою суду від 13.06.2018 року було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 11.10.2018 року.

До суду 11.10.2018 року надійшла заява від голови правління ОСББ «Наш двір» ОСОБА_2, який також є відповідачем по справі, згідно якої просив залучити до розгляду у справі ОСББ «Наш двір» в якості третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору. Посилався на те, що спірне допоміжне приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, вул. Уютна (Затишна), 5, знаходиться на балансі ОСББ «Наш двір» з 01.12.2003 року. Також просив справу у подальшому розглядати за його відсутності та позов підтримав, не заперечував проти його задоволення.

Ухвалою суду, повний текст якої було складено 06.11.2018 року, по справі було залучено Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Ухвалою суду від 02.11.2018 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» було залучено у якості співвідповідача до участі справі. Розгляд справи було відкладено на 19.11.2018 року.

У судове засідання, призначене на 19.11.2018 року сторони не зявилися, були сповіщенні про час та місце розгляду справи належним чином. До суду надійшли заяви від позивача та відповідача, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутністю. Від представника відповідача надійшла до суду заява про визнання позову.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 26.11.2018 року.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши надані докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.3 розпорядження Одеського міського голови від 25.11.2003 року № 1452-01р «Про передачу будинків на баланс обєднанням співвласників багатоквартирних будинків» визначено КП ДЕЗ «Фонтанське» передати з балансу, за актом приймання передачі, жилий будинок по вул. Уютна, 5, на баланс ОСББ «Наш двір».

Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.12.2003 року на баланс ОСББ «Наш двір» було передано будинок розташований за адресою: м. Одеса, вул. Уютна, 5, загальною площею 1118,9 кв.м. Загальна площа квартир - 798,7 кв.м., загальна площа допоміжних приміщень - 320,2 кв.м..

За результатами технічної інвентаризації багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Уютна, 5, проведеного ОМБТІ та РОН, складено технічний паспорт станом на 12.08.2003 року, реєстраційний номер УМ/С- 13-112.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 14.12.2017 року, по справі №522/17487/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Одеської міської ради, третя особа Виконавчий комітет Одеської міської ради про припинення права власності було встановлено, що нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Затишна, 5, є допоміжними та належать мешканцям будинку на праві спільної сумісної власності.

Судами обох інстанцій зазначено, що співвласники будинку № 5 по вул. Затишна, в м. Одесі не надавали свою згоду на передачу у власність Одеській міській раді нежилого підвального приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Затишна, 5, у звязку з чим позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було задоволено: визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежилі підвальні приміщення, загальною площею 74,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Затишна, 5, серія ЯЯЯ 985256, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради 10.08.2006 року.

У подальшому, 30.01.2018 року на загальних зборах членів ОСББ «Наш двір» у присутності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було вирішено: надати згоду на відчуження (продаж) допоміжного полупідвального приміщення, заг. пл.. 74.4 кв.м., розташованого в багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса, вул. Уютна (Затишна), 5; уповноважити голову правління ОСББ ОСОБА_2 на підписання договору купівлі-продажу вищевказаного приміщення.

Також, мешканцями будинку ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 30.01.2018 року було складено акт про надання згоди власниками багатоквартирного будинку на відчуження (продаж) вказаного допоміжного полупідвального приміщення, заг.пл.74,4 кв.м..

01.12.2018 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу допоміжного приміщення, згідно умов якого продавець передав у власності покупцю допоміжне полу підвальне приміщення, заг.пл.74,4 кв.м., розташоване в багатоквартирному будинку за адресою: м. Одеса, вул. Затишна, буд.5. Вартість приміщення склала суму 25 000 дол. США, еквівалентну на день укладення договору 695 000,00 грн..

Згідно п.1.3. договору, згода на продаж приміщення, а також право на підписання цього Договору надано продавцю на підставі рішення загальних зборів членів ОСББ «Наш двір» та акту про надання згоди на відчуження (продаж) приміщення.

Суд вбачає, що вказаний договір було укладено у простій письмовій формі, при цьому згідно з п.3.5 договору, у силу приписів ст. 657 ЦК України сторони прийняли на себе зобовязання нотаріально посвідчити його протягом тижня з дня підписання, тобто до 07.02.2018 року включно.

Також, 01.02.2018 року на виконання умов вказаного договору між сторонами було підписано акт прийому-передачі вказаного приміщення.

Підставою для звернення до суду стало те, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору, на усні та письмові прохання позивачки не реагує. Згідно тверджень позивачки, останнє порушує її законні права та інтереси, оскільки вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на вказане приміщення.

Реєстрації права власності на вказане підвальне приміщення немає, про що свідчить Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №140560935 від 08.10.2018 року.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ N 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

У свою чергу, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України", яким ч. 3 ст. 640 ЦК викладено в новій редакції, а саме: "договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення".

Таким чином, до правочинів, укладених після 1 січня 2013 року, абзац 2 п. 13 ППВСУ N 9 у прямому своєму розумінні не може бути застосований.

За викладених обставин, зважаючи на те, що відповідач був уповноважений на вчинення оспорюваного правочину, мав певний обсяг прав щодо відчуження спірного приміщення, доказів щодо не виконання умов цього договору в частині оплати приміщення відсутні, відбулось фактичне виконання договору, проте ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає можливим договір від 01.02.2018 року купівлі-продажу допоміжного приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_1 придбала обєкт нерухомого майна допоміжне приміщення, заг.пл. 74,4 кв.м. розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса. вул. Уютна,5, визнати дійсним.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають право власності.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (ст.5 вказаного Закону).

У відповідності до п.9 ч.1 ст. 27 вказаного Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У даному випадку судом достовірно встановлено, що позивачка за договором купівлі-продажу від 01.02.2018 року придбала у ОСББ «Наш Двір» нерухоме майно допоміжне приміщення, заг.пл.74,4 кв.м., розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса. вул. Уютна,5, однак через ухилення відповідача від нотаріального посвідчення вказаного договору, позивачка не має можливості зареєструвати за собою право власності на приміщення.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч.1-3ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази,що стосуються предмета спору,з власної ініціативи лише у випадках,коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена,а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст..76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаних норм законодавства суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею право власності спірне нежитлове приміщення обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 15, 16, 204, 220, 321, 392 ЦК України, ст.ст. ст.ст..1, 2, 5, 11, 76-80, 81,89, 206, 223, 241, 247, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш двір» (, м. Одеса, вул. Уютна, 5) про визнання договору дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір від 01.02.2018 року купівлі-продажу нерухомого майна допоміжного приміщення, заг.пл.74,4 кв.м., розташованого у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса. вул. Уютна,5, укладений між ОСББ «Наш двір» в особі ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на допоміжне приміщення, заг.пл.74,4 кв.м., розташоване у напівпідвальному поверсі багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса. вул. Уютна,5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 26.11.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі