Справа № 638/9281/15-ц
Провадження № 2/638/2016/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Семіряд І.В.,

при секретарі Комлєві Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, в якому посилалася на те, що спірним житловим приміщенням є трикімнатна квартира № 163, розташована в будинку № 66 по пр. Науки у Шевченківському районі м. Харкова, яка на праві спільної сумісної власності належить йому та відповідачу. Спірне жиле приміщення складається з трьох ізольованих жилих кімнат, відповідно площею 11,2 кв.м., 17,6 кв.м., 13,2 кв.м., та допоміжних приміщень : кухня площею 6,0 кв.м., вбиральня 3,8 кв.м., коридор 7,7 кв.м., вбудовані шафи загальна площа квартир складає 73,9 кв.м.

На теперішній час з відповідачем, яке є його колишньою дружиною, він не може знайти домовленості у користуванні квартирою, у звязку з чим позивач просить визначити порядок користування квартирою, виділивши ОСОБА_1 у користуваннґя житлову кімнату загальною площею 13,2 кв.м., нежитлові приміщкення залишити у спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

При таких обставинах, суд відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути вказану справу за відсутності співвідповідача КП «Жилкомсервіс».

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08.07.2003 квартира 163, яка розташована по пр Леніна,66 у м. Харкові належить ОСОБА_1 на праві приватної власності (а.с. 10-12).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.10.2007 визнано за ОСОБА_2 право власності у порядку розподілу (поділу) спільного майна подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (на теперішній час пр. Науки) у м. Харкові (а.с.10-13).

Спірна квартира розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 3 кімнат житловою площею42,0 кв.м., у тому числі кімната 11,2 кв.м., кімната 17,6 кв.м.., кімната 13,2 кв.м., кухня 6,0 кв.м., биральня 3,8 кв.м.., коридор 7,7 кв.м., вбудовані шафи 0,6 кв.м., 05, кв.м., 0,6 кв.м., квартира обладна балконом 2,5 кв.м., загальна площа квартири складає 62,6 кв.м (а.с.3-4).

Відповідно до довідки ОСББ «Молодість» у квартирі 163 буд.66 по пр Науки у м. Харкові зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.40)

Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник квартири не може бути позбавлений права власності що до жилого приміщення, крім випадків, установленим законодавством України.

Згідно до ст.ст. 379, 382, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї.

Відповідно ст.ст. 355, 368, 369, 372 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За клопотанням позивача судом було призначено будівельно технічну експертизу, відповідно до висновка №22671 з технічної точки зору перепланування житлової кімнати, суміжної з житловою кімнатою площею 13,2 кв.м., розташованої у квартирі АДРЕСА_2 ( на теперішній час пр Науки) у м Харкові можливе. У описовій частині зазначено висновку вказано яким чином потрібно звести перегородки і таким чином утворити ізольовану кімнату. До висновку надано варіант переобладнання (а.с.110-118).

Відповідно до ст. 152 ЦПК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання.

Матеріали цивільної справи не містять даних, чи було відповідні звернення заінтересованих осіб для отримання документів на виконання робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку.

У звязку з цим, з дотриманням вимог ст. 12 ЦПК України, судом розяснено позивачу ОСОБА_1 право подати до суду документи на виконання робіт з переобладнання та перепланування житлової кімнати, суміжною з житловою кімнатою площею 13,2 кв.м., яка розташована у квартирі 163 будинку 66 по пр Науки у м. Харкові.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилася, відомостей щодо дозволу на переобладнання будинку не подала.

Враховуючи викладене, за відсутності відповідних дозволів на переобладнання та перепланування будинку, суд не вправі виділяти сторонам окремі приміщення у квартирі, в яких передбачається необхідність перепланування та втручання в конструкції жилого будинку.

Окрім того, переобладнання та перепланування квартири, без згоди всіх власників, може призвести до порушення майнових прав іншого власника квартири, тобто відповідача у справі ОСОБА_2

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 355, 368-370, 372, 379, 382, 383 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України », керуючись ст.ст. 3, 12, 81, ст. 259, 265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено до 22.11.2018.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД