Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/170/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді - Козіної С.М.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_2 (не з'явилась),

відповідача - ОСОБА_3 (не з'явилась),

відповідача - неповнолітнього ОСОБА_4 (не з'явився),

представника третьої особи - (не з'явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є одноособовою власницею житлового будинку АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 На даний час в цьому будинку позивач проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 Крім того, у будинку позивача зареєстрована колишня невістка ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 розірвала шлюб з сином позивачки у січні 2018 року, але ще на початку 2014 року вона разом із сином ОСОБА_4 виїхала з будинку на постійне місце проживання до Російської Федерації. Таким чином, ОСОБА_3 зі своїм сином вже понад чотири роки в будинку не проживають, спільного господарства не ведуть, за комунальні послуги не платять та їхніх особистих речей у будинку немає. Позивач та члени її сім'ї мають намір обміняти будинок на квартиру в центрі міста, але наявність прописки відповідачів заважають здійснити цей намір.

Позивач просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користуванням житловим будинком АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримувала, просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_3, неповнолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, у судове засідання не з'явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи в силу ст. 128, 131 ЦПК України, вважаються повідомленими належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_2 є власницею будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину, виданого Кагарлицькою державною нотаріальною конторою 16 травня 1987 року, зареєстрованого у Фастівському БТІ від 16 травня 1987 року № НОМЕР_1 (а.с. 7).

З копії паспорта, серії НОМЕР_2, встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Ржищівської міської ради Київської області ОСОБА_8, жителів АДРЕСА_2 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, встановлено наступне. ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, За даною адресою також зареєстровані : чоловік - ОСОБА_6, син ОСОБА_11, син - ОСОБА_7, невістка - ОСОБА_3 та онук - ОСОБА_4. Фактично у будинку проживають: ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Зі слів ОСОБА_2 та сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_3 за даною адресою не проживає з 03 червня 2014 року, особистих речей у будинку та на території господарства немає, участі у веденні спільного господарства не приймає. (а.с. 8).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 02-03-07-510 від 21 травня 2018 року встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 та разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: чоловік - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, син - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, онук - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Згідно з довідкою відділу містобудування та архітектури житлово-комунального господарства та роботи з співвласниками багатоквартирних будинків (ОСББ) від 12 червня 2018 року № 180119/05-20 встановлено, що АДРЕСА_2 перейменована на АДРЕСА_2

Відповідно до копії довідки про реєстрацію, виданої ОСОБА_3, встановлено, що 03 червня 2014 року по 03 червня 2017 року ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: Російська Федерація, АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст.163 ЖК Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частинами третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки /реєстрації/ самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Як встановлено з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, має повних дев'ять років, з 2014 року разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 виїхав з будинку за адресою: Київська область, АДРЕСА_2, та з того часу там не проживає. Інформації про наявність спору між батьками неповнолітнього ОСОБА_4 щодо його місця проживання у суду немає.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, більше одного року не проживають у АДРЕСА_2, тому втратили право користування цим житлом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 704, 80 грн підтверджено квитанцією № 430 від 19 червня 2018 року (а.с.1), тому у порядку, передбаченому ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 71, 72, 163 ЖК Української РСР, ст. 29 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 223, 247, 265, 273, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користуванням житловим будинком АДРЕСА_2

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя