ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/7768/17
Провадження № 22-ц/4820/57/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П'єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №686/7768/17 за апеляційною скаргоюОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року (суддя Карплюк О.І.) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики і призначено її до розгляду. Крім того, задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_8 - садовий будинок загальною площею 98,8 кв.м, розташований за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Шаровечківська сільська рада, садівниче товариство «Колос»; вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3; приміщення вбудованого магазину продовольчих та непродовольчих товарів загальною площею 129,2 кв.м, розташоване на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 93,6 кв.м, розташовану у будинку АДРЕСА_2

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики у сумі 807 000 грн, проценти у сумі 53 910 грн 62 коп, збитки у зв'язку з інфляцією у сумі 113705 грн 86 коп, три проценти річних у розмірі 9751 грн 78 коп і витрати по оплаті судового збору у сумі 8000 грн.

ОСОБА_4, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2017 року про забезпечення позову в частині накладення арешту на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3. Вважає, що суд не взяв до уваги те, що відповідач був власником зазначених приміщень з 27 лютого 2012 року по 25 березня 2013 року. В подальшому між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна. На підставі договору купівлі-продажу від 17 березня 2016 року, укладеного з ОСОБА_9, власником вбудованих офісних приміщень АДРЕСА_3, є вона. На час накладення арешту на зазначене нерухоме майно 24 квітня 2017 року ОСОБА_8 не був його власником, а тому накладений арешт є незаконним, порушує її право власності.

У відзиві на апеляційну скаргу, подану представником, позивач посилається на необґрунтованість її доводів. На його думку, накладення арешту на нерухоме майно відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 квітня 2017 року власником вбудованих офісних приміщень АДРЕСА_3, рахується ОСОБА_8

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача проти її задоволення заперечує.

Інші учасники справи не з'явилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 1 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 квітня 2017 року позивач ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 807000 грн, процентів за користування позикою - 53910,62 грн, інфляційних втрат - 113705,896 грн, 3% річних - 9751,78 грн і подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належне ОСОБА_8 нерухоме майно, у тому числі й на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3. При цьому зазначав, що зазначені приміщення належать відповідачеві на підставі свідоцтва про право власності від 27 лютого 2012 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду та задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_8, в тому числі і на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3

ОСОБА_4 зазначає, що 17 березня 2016 року придбала у громадянки ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3. На час накладення судом арешту на це нерухоме майно

ОСОБА_8 уже не був його власником.

Наведене підтверджується копією договору купівлі-продажу приміщень від 17 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Новченковим І.В.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого 27 лютого 2012 року, був власником вбудованих офісних приміщень АДРЕСА_3

25 березня 2013 року зазначене нерухоме майно ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужив ОСОБА_9 і в цей же день за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

17 березня 2016 року вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3 ОСОБА_9 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу відчужила ОСОБА_4 У цей же день за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на зазначене нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, на час подачі позову, ухвалення судового рішення про накладення арешту на вказані вище офісні приміщення та на теперішній час саме ОСОБА_4 була та є власником вбудованих офісних приміщень АДРЕСА_3

Згідно із ст. 317, 319, 321 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на викладене, ухвала про накладення арешту на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3 які на час накладення арешту належали ОСОБА_4, ухвалена з порушенням вимог закону, порушує та обмежує її право власності на вказане майно.

При постановленні ухвали в цій частині суд вирішив питання про права та інтереси ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_8 не був власником зазначеного майна, то на це майно не міг бути накладений арешт з метою забезпечення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, належним чином не перевірив хто є власником майна, на яке накладався арешт, допустив

порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви позивача про забезпечення позову.

Тому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, ухвала суду від 24 квітня 2017 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд відхиляє аргументи відзиву на апеляційну скаргу, що на час накладення арешту на майно право власності ОСОБА_8 на офісні приміщення підтверджувалося Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 квітня 2017 року, оскільки зазначена довідка містила неповну інформацію. Параметрами запиту при її отриманні зазначалися лише відомості про фізичну особу ОСОБА_8, а не конкретні об'єкти нерухомого майна. Відповідно була отримана інформація, що відповідач був власником вбудованих офісних приміщень АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 27 лютого 2012 року, а не інформація щодо власника об'єктів нерухомого майна на час запиту.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 24 квітня 2017 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви позивача в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на вбудовані офісні приміщення АДРЕСА_3 відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П'єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай