Справа № 539/3424/18
Провадження № 2/539/1241/2018
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 листопада 2018 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
головуючого судді Іващенка Ю.А.,
при секретарі судового засідання Мирній Т.Ф.,
розглянувши у підготовчомусудовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Засульської сільської ради, треті особи по справі, що не заявляють самостійних вимог Друга лубенська державна нотаріальна контора та Лубенська державна районна адміністрація, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до територіальної громади в особі Засульської сільської ради про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування.
В позові вказали, що 23.01.1999 року померла ОСОБА_3 мати ОСОБА_4, який помер 30.08.2004 року. 30.08.2004
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну частку(пай), що належала їй згідно сертифікату серії ПЛ №0198952 від 25.03.1997 року площею 3,36 умовних кадастрових гектари, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №115 від 06.03.1997 року, що знаходиться на території Засульської сільської ради.
Спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4, який на день смерті матері проживав разом з нею в будинку №47 по вул. Березовій в м. Лубни Полтавської області та відповідно до норм діючого на момент смерті матері законодавства, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.
Оформити своїх спадкових прав ОСОБА_4 не встиг, так-як помер 30.08.2004 року.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну частку(пай), яку він у свою чергу успадкував після смерті ОСОБА_3.
Спадкоємцями на майно померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2.
Коли з приводу оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 вони звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори, то постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно.
Прохали суд встановити факт, що ОСОБА_4, померлий 30.08.2004 року є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.01.1999 року та визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті 30.08.2004 року ОСОБА_4 право на земельну частку(пай), що належало ОСОБА_3, померлій 23.01.1999 року, згідно сертифіката серії ПЛ №0198952 від 25.03.1997 року, площею 3,36 умовних кадастрових гектари, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №115 від 06.03.1997 року, що знаходиться на території Засульської сільської ради, по ? частині кожному.
В судове засідання позивачі та їх представник ОСОБА_5 не зявилися, представник позивачів надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити.
Представник відповідача територіальної громади Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, а також треті особи по справі Друга лубенська державна нотаріальна контора та Лубенська РДА в судове засідання не зявилися, надіславши суду заяви в яких прохають справу розглянути без їх участі. Відповідач позовні вимоги визнає, а треті особи при розгляді справи покладаються на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.
У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння ( користування, розпорядження) спадковим майном.
Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом в праві відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття.
Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Згідно розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.
Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в Постанові «Про практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року (з відповідними змінами, які діяли на час виникнення даних правовідносин), заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.
У відповідності до постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю , постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року.
Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Судом встановлено, що 23.01.1999 року померла ОСОБА_3 мати ОСОБА_4, який помер 30.08.2004 року, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть ІК №098602, виданого 24.01.1999 року Шершнівською сільською радою Лубенського району(а.с.10) та ІК №280625, виданого 01.09.2004 року Відділом РАЦС м.Лубни Полтавської області (10-а).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельну частку(пай), що належала їй згідно сертифікату серії ПЛ №0198952 від 25.03.1997 року площею 3,36 умовних кадастрових гектари, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №115 від 06.03.1997 року, що знаходиться на території Засульської сільської ради, що підтверджується листом Управління Держземагенства у Лубенському районі №31-1602-0.6-3062/2-15 від 13.08.2015 року(а.с.11).
Спадкоємцем на майно померлої ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4, який на день смерті матері проживав разом з нею в будинку №47 по вул. Березовій в м. Лубни Полтавської області та відповідно до норм діючого на момент смерті матері законодавства, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується актом вуличного комітету (а.с.8).
ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 не звертався, своїх спадкових прав не оформив та помер 30.08.2004 року. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку(пай), яку він фактично успадкував після смерті ОСОБА_3.
Спадкоємцями на майно померлого ОСОБА_4 є позивачі по справі його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2.
Коли з приводу оформлення спадщини після померлого ОСОБА_4 вони звернулися з відповідними заявами до нотаріальної контори, то постановою нотаріуса їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно.
Постановою нотаріуса від 13.07.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане майно.
Згідно довідки, наданої відділом у Лубенському районі Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 13.08.2015 року №31-1602-0.6-3062/2-15, громадянка ОСОБА_3 отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0198952, зареєстрований за №115.
В подальшому, даний сертифікат було втрачено, що підтверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Вісник» (а.с.13)
Відповідно до п.4.21 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку, витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР(в ред.1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
З п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності.
Оцінивши наявні докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи той факт, що визнання за позивачами права на ? частину земельної частки(паю) кожному в порядку спадкування не порушає нічиїх інтересів та прав, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 ЗК України, ст.ст. 328, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 2-13, 81, 200, 247, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Встановити факт, що ОСОБА_4, померлий 30.08.2004 року є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла 23.01.1999 року.
Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті 30.08.2004 року ОСОБА_4 право на земельну частку(пай), що належало ОСОБА_3, померлій 23.01.1999 року, згідно сертифіката серії ПЛ №0198952 від 25.03.1997 року, площею 3,36 умовних кадастрових гектари, виданого на підставі розпорядження голови Лубенської РДА №115 від 06.03.1997 року, що знаходиться на території Засульської сільської ради, по ? частині кожному.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_6