Справа № 184/1634/18
Номер провадження 2/184/557/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши в м. Покров в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області «про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом і просить суд зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: вул. Руднічна, будинок №38 в м. Покров Дніпропетровської області.

Позивач в судове засідання не зявилась, але надала суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Третя особа виконком Покровської міської ради в судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 користується приватним житловим будинком № 38 по вул. Руднічна в м. Покров Дніпропетровської області та фактично в ньому проживає. Зазначений приватний житловий будинок належить лише позивачу на підставі договору купівлі-продажу. На даний час у даному житловому будинку зареєстровані декілька осіб, у тому числі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач по справі, син позивача). Вже декілька років та по сьогоднішній день відповідач за зареєстрованою адресою не проживає. Де саме відповідач перебуває (фактичне місце проживання), проживає або працює, позивачу невідомо.

Відповідач не бере участі в утриманні, облаштуванні та благоустрою житлового будинку. У минулому позивач звертався до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської міської ради із заявами та відповідними документами для призначення їй житлової субсидії. За нормами Положення «Про порядок призначення житлових субсидій», що діяло у минулі опалювальні або/та неопалювальні періоди УП та СЗН призначало позивачу відповідні субсидії.

Постановою КМУ від 27 квітня 2018 року №329 було внесено зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України. У зв'язку із внесенням зазначених змін, що регулюють порядок надання населенню субсидій, на сьогоднішній день та в подальшому ОСОБА_1 має права (обмежений у праві) на призначення їй житлової субсидії, оскільки для призначення житлової субсидії необхідно подавати документи про доходи кожного члена сім'ї, у тому числі й відповідача, який не проживає за зареєстрованою адресою та якого місце фактичного проживання невідоме. Тому позивач не має можливості надати до Управління праці документи про доходи відповідача.

У разі виникнення необхідності продажу свого приватного будинку позивачу дуже важко та майже неможливо буде знайти покупців, які погодяться укласти договір купівлі-продажу зазначеного будинку при зареєстрованому у житловому приміщенні громадянина, який не в змозі самостійно знятися з реєстраційного обліку.

Враховуючи зазначене, позивач вимушена звернутись до суду із даною заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Існують декілька підстав для зняття з реєстрації місця проживання осіб, дві з яких полягають у наступному:

1.за добровільною згодою самої особи, що зареєстрована у житловому приміщенні;

2.у судовому порядку щодо примусового зняття з реєстрації відповідної особи/осіб.

У мотивувальній частині Постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року по справі № 6-709цс16 суд зазначив наступне: «Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або буднику вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Ж К України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. »

У мотивувальній частині Постанови Верховного суду України від 23.05.2016 року по справі № 307/916/14-ц суд зазначив наступне: «Відповідно до положень глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов'язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідачі вселились у будинок за згодою його власника і набули право користування цим нерухомим майном, що по суті є сервітутом. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Оскільки суди встановили, що позивач є власником будинку і як власник цього майна надав право відповідачам користуватись ним, відповідачі разом із власником не проживають, спільним побутом із ним не пов'язані, - право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. »

У мотивувальній частині Постанови Верховного суду України від 16.05.2018 року по справі № 442/3920/15-а суд зазначив наступне: «Наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресування кореспонденції, утворення сім'ї а іншому місці, переведення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).»

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Згідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 379 ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В свою чергу відповідач не проживає останні декілька років за адресою: вул. Руднічна, буд. 38 м. Покров Дніпропетровської області, не має частки права власності па зазначений житловий будинок, а також не виконує зобов'язання, передбачені абз. 3 ст. і 56 та ст. 177 ЖК України.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Беручи до уваги ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 71 та 72 Житлового кодексу України наймач, або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщення при умові, що вони не проживають в ньому без поважних причин більше шести місяців.

Статтею 177 ЖК України передбачено, громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Частиною 1 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно до ч. 5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова ВСУ від 16.05.2018р. по справі № 442/3920/15-ц).

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: вул. Руднічна, будинок №38 в м. Покров Дніпропетровської області.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 379, 383, 391 Цивільного кодексу України, ст. ст. 40, 41, 46, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 71, 72, 150, 156, 177 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259 263, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області «про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання» - задовольнити.

Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за адресою: вулиця Руднічна, будинок №38 в місті Покров Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3