П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 560/1252/17

Провадження № 22-ц/4815/163/18

Головуючий у суді першої інстанції: Оборонова І.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Дубровиця Рівненської області

Дата ухвалення рішення суду: 08.05.2018 о 13 год. 02 хв.

Дату складення повного тексту: 18.05.2018.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез";

відповідач - ОСОБА_2;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Скайд";

представники учасників справи: позивача - ОСОБА_3;

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дубровицького районного суду від 08 травня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" (далі - ТОВ "Ветсинтез") з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,: Публічне акціонерне товариство "Страхова компанія "Скайд" (далі - ТОВ "СК "Скайд" або Страховик); про відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. Мотивуючи позов, зазначалося про те, що 04 січня 2017 року о 10 год. 50 хв. в м. Яремча, с. Микуличин, Івано-Франківської області по вулиці Грушевського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Vоlkswagen Touareg", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача та "Nissan Murano", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6 як працівник ТОВ "Ветсинтез". ОСОБА_2 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України. Щодо нього 24 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Оскільки на неодноразові звернення позивача Страховиком було повідомлено про розпочату щодо нього процедуру банкрутства, а тому рекомендовано пред'явити позов до ОСОБА_2 як винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Тому ТОВ "Ветсинтез" просить стягнути із відповідача на його користь 112 059, 17 гривень завданої матеріальної шкоди та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Дубровицького районного суду від 04 жовтня 2017 року відкрито провадження у справу за даним позовом і призначено її до судового розгляду.

Ухвалою Дубровицького районного суду від 19 грудня 2017 року позовну заяву ТОВ "Ветсинтез" прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження у справі та встановлено строк для подання відзиву на позов.

У поданому відзиві представник відповідача - ОСОБА_4, вважаючи позов недоведеним і необґрунтованим, просив відмовити у його задоволенні, задовольнивши лише в частині відшкодування 23 342, 89 гривень. Не погоджувався із висновком спеціаліста-експерта щодо наявності пошкоджень та вартості відновлення транспортного засобу, а також сплив триденного строку для повідомлення Страховика без поважних причин.

Ухвалою Дубровицького районного суду від 07 лютого 2018 року закрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду з витребуванням оригіналу висновку експертного автотоварознавчого дослідження та документів, які його стосуються.

Ухвалою Дубровицького районного суду від 13 лютого 2018 року визначено проведення судового засідання 01.03.2018 в режимі відеоконференції з Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Ухвалою Дубровицького районного суду від 19 квітня 2018 року визначено проведення судового засідання 08.05.2018 в режимі відеоконференції з Червонозаводським районним судом м. Харкова.

Рішенням Дубровицького районного суду від 08 травня 2018 року позов ТОВ "Ветсинтез" задоволено.

Стягнуто із відповідача (ІНФОРМАЦІЯ_1; жителя АДРЕСА_1) на користь позивача (код 31061220; м. Харків, вулиця Смольна, 30) 112 059, 17 гривень матеріальної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; жителя АДРЕСА_1) на користь позивача (код 31061220; м. Харків, вулиця Смольна, 30) 1 685 гривень судових витрат.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності і обґрунтованості, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і суд не вправі відмовити з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність її заподіювача застрахована. У разі задоволення позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, матеріальну шкоду повністю стягнуто із відповідача, який завдав її ТОВ "Ветсинтез".

На рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, що полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про хибне застосування судом положень п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з відсиланням на обов'язки водія транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, він повинен поінформувати інших осіб щодо себе, невідкладно, але не пізніше як протягом трьох робочих днів повідомити страховика про настання події, а також поважність причин неповідомлення разі спливу такого строку. При цьому вважав, що обов'язок відшкодувати завдану шкоду покладається саме на страховика, який забезпечив транспортний засіб під керуванням винуватця пригоди. Однак позивач пропустив строк звернення на шість днів, звернувшись до ПАТ "СК "Скайд" на шість днів пізніше.

Суд всупереч правилам ст. 265 ЦПК України не надав мотивованої оцінки тим обставинам, що представник власника транспортного засобу є одночасно майстром СТО "БОШ СЕРВИС", що вказує про заінтересованість його у збільшенні розміру послуг. Судом не мотивовано причин відхилення одних доказів з наданням переваги іншим доказам у справі (ст. 6 ЦПК України).

Також не обґрунтовано оцінки аргументу відповідача щодо безперспективності проведення чергової експертизи пошкодженого автомобіля через більш як один рік з дня вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, не оцінено належним чином доводи відповідача стосовно заперечень на письмові докази позивача, а саме, що зворотній бік схеми події підписано учасниками її, де відсутні видимі пошкодження таких деталей як переднє праве крило і рамка. Заява позивача до Страховика не містить видимих пошкоджень лівого переднього крила автомобіля. Ці обставини прямо впливають на коефіцієнт зносу транспортного засобу, його вартості та розміру шкоди.

Тому суд помилково не застосував роз'яснення п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №5 про те, що висновок експерта може бути доказом у справі лише у разі проведення експертизи на підставі ухвали суду відповідними установами.

Вважав, що суд безпідставно задовольнив стягнення сум на відшкодування з податком на додану вартість, оскільки відсутні докази про фактичне виконання ремонту та того, чи є платником такого податку суб'єкт, що виконував цей ремонт.

З викладених міркувань просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийнявши постанову, якою позовні вимоги ТОВ "Ветсинтез" задовольнити в частині стягнення 23 342, 89 гривень завданої матеріальної шкоди.

У поданому відзиві ТОВ "Ветсинтез", вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити. При цьому покликався на те, що висловлені відповідачем доводи є припущеннями і не ґрунтуються на матеріалах справи. Судом було повно і правильно з'ясовано обставини справи та зроблено на підставі оцінених доказів обґрунтований висновок про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи відповідача та відзив позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Як правильно з'ясовано судом, 4 січня 2017 року о 10 год. 50 хв. по вулиці Грушевського в с. Микуличин Яремчанського району Івано-Франківської області ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Vоlkswagen Touareg", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом "Nissan Murano", реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розгялдає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Сторонами не заперечуються ті обставини, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ "СК "Скайд" на час із 27 лютого 2016 року по 26 лютого 2017 року.

Норми частини 1 ст. 1188 ЦК України передбачають відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме 1.) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2.) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3.) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Частково задовольняючи апеляційну скаргу, колегія суддів ураховує положення ч. 4 ст. 367 ЦПК України. Ця норма закону передбачає право апеляційного суду вийти за межі доводів і вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Тобто колегія суддів вважає, що при вирішенні спірних прав та обов'язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки хоча її прийнято і після ухвалення оскаржуваного рішення, однак дія цієї постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому.

Отже, спершу потерпілий повинен заявити вимоги саме до Страховика про стягнення страхового відшкодування і лише, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт страхової виплати, тоді у нього виникає право звернутися з позовом до безпосереднього завдавача шкоди.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Приходячи до висновку про часткове задоволення позову, апеляційний суд бере до уваги, що позивач сам наполягав на стягненні із нього на користь ТОВ "Ветсинтез" 23 342, 89 гривень матеріальної шкоди, про що зазначав у засіданні суду першої інстанції та у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

При цьому враховується закладений у ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, за правилами якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Тому стягненню з відповідача на користь ТОВ "Ветсинтез" належить сума у 23 342, 89 гривень матеріальної шкоди, розмір якої не оспорюється учасниками справи, тобто позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо судового збору, то в силу правил ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь позивача його слід стягнути пропорційно до задоволених вимог, що складає 351 гривню (23 342, 89 гривень : Х = 112 059 гривень : 1 685 гривень).

В той самий час, з огляду на відсутність об'єктивних і переконливих доказів про понесення позивачем витрат на оплату правової допомоги не підлягає до задоволення його клопотання про присудження з відповідача 3 000 гривень витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного судочинства.

На підставі ст.ст. 3, 979, 980 ЦК України, ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-17цс18), керуючись ст.ст. 367-368, 374, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду від 08 травня 2018 року скасувати повністю.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" задовольнити частково

Стягнути із ОСОБА_2 (ідент. номер платника податків: НОМЕР_3; АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" (код: 31061220; м. Харків, вулиця Смольна, 30) 23 342 (двадцять три тисячі триста сорок два) гривні 89 копійок матеріальної шкоди та 351 (триста п'ятдесят одна) гривню судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: