Справа № 723/1529/18
Провадження № 2/723/2006/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Кисельової С.В.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання батьківства, зазначала, що вона у вересні 1992 року в м.Чернівці, де навчалась, познайомилася із відповідачем ОСОБА_4, який на той час працював в м. Чернівці та вони почали зустрічатись. Вказує, що в подальшому вона переїхала проживати з відповідачем до будинку його батьків в с. Великий Кучурів, Сторожинецького району, вони мали намір створити сімю. Під час їх спільного проживання в середині лютого 1993 року відповідач написав в сільраді заяву на отримання земельної ділянки як майбутній молодій сім'ї та у березні місяці відповідач отримав рішення про надання земельної ділянки прощею близько 0,12 га.

Вказує, що на початку червня 1993 року відповідач поїхав на заробітки до Російської Федерації, а вона повернулась до будинку своїх батьків в Івано-Франківську область та стосунки між ними припинились.

В травні місяці 2017 року вона, зустрівшись з ОСОБА_4, повідомила йому про те, що 30.10.1993 року у них народився син ОСОБА_5, якого вона записала як ОСОБА_6 та запропонувала відповідачу визнати себе батьком їх сина. Відповідач від даної пропозиції відмовився, пояснюючи це тим, що він немає часу піти до відділу РАЦСу, а також повідомив, що зараз у нього є інша сім'я.

Враховуючи вищевказане, просила встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, підтвердивши обставини, викладені в позові, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову, яка засвідчена віце-консулом Консульства України в Малазі (Іспанія) 26.07.2018 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами погодився.

Заслухавши сторони та третю особу на стороні позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дав показання про те, що ОСОБА_4 є його сином. З літа 1992 року син разом з позивачкою жили разом у них вдома близько року. Коли син привів ОСОБА_1 до них, то сказав, що це його майбутня дружина, вони планують одружитися. Син з ОСОБА_1 жили разом як сім»я в одній із кімнат будинку, спільно вирішували побутові питання. В подальшому син поїхав на заробітки, а позивачка до своїх батьків. Через декілька років він дізнався про ОСОБА_2, якого народила позивачка. Вважає його своїм внуком, так як син говорив, що є батьком ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала показання про те, що її син ОСОБА_4 та позивачка жили разом приблизно рік в цивільному шлюбі, без реєстрації. Синові в той час було 21 рік. Вони проживали в будинку, де вона живе з чоловіком, в окремій кімнаті, разом їздили в Чернівці. Вони допомагали їм по господарству, вдвох приносили продукти, позивачка як дружина, готувала їжу, робила інші хатні справи. Потім син поїхав на заробітки за кордон, в нього на даний час там інша сім»я, а позивачка також від них пішла. Їй не було відомо про вагітність позивачки. Про внука ОСОБА_2 дізналася в минулому році.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 28.11.1993 року, 30.10.1993 року народився ОСОБА_2, матірю якого є ОСОБА_9, а батьком - ОСОБА_10, що також підтверджується копією витягу про народження із зазначенням відомостей про батька №6 від 07.12.2017 року, відповідно до якого відомості про батька записані відповідно до частини першої ст.135 СК України.

З копії свідоцтва про народження серії І-НМ №298707 вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І-НМ №044230 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 14.10.1997 року уклали шлюб, після реєстрації якого ОСОБА_9 обрала прізвище «Самокіщук».

З копії свідоцтва про народження серії І-МИ №116352 вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до копії свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-МИ №250915 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1 30.01.1998 року змінив прізвище на «Дущак», актовий запис №07.

Зважаючи на правила дії законів у часі, враховуючи те, що ОСОБА_2, щодо якого встановлюється батьківство, народився до 1 січня 2004 року, позов підлягає вирішенню у відповідності до норм, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, а саме згідно Кодексу про шлюб та сім»ю України.

Згідно ст.53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В поданій до суду заяві відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в позовному обсязі, зазначивши, що визнає себе батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, як рідного сина.

Суд вважає, що дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_7та ОСОБА_8, встановлено, що позивачка та відповідач спільно проживали в період 1992-1993 років як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу до народження ОСОБА_2, спільно вирішували побутові питання. Тобто, зазначені докази достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Наведене свідчить про обґрунтованість позову, та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.53 КпШС України, керуючись ст.ст.3,4,5,12,13,19, 23,76,81, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя