Справа № 458/1015/17 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/811/369/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року в складі судді Строни Т.Г. в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

встановила:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 14.10.2014 року Виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, актовий запис № 7, стягнути аліменти на її користь на утримання дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання заяви, і до досягнення повноліття дочкою, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Вимоги обґрунтовувала тим, що під час спільного проживання чоловік зловживав спиртним, вчиняв сварки в сім'ї, бив її, внаслідок чого їх подальше спільне життя стало суперечити її та їх дитини інтересам. У червні 2017 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство, відповідач покинув сім'ю та перейшов проживати в с. Бітлю до своїх батьків.

Від шлюбу вони із чоловіком мають спільну дитину - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дитина перебуває на її повному утриманні і потребує матеріальної допомоги із боку батька.

На даний час вона не працює, живе із дитиною на державну допомогу, коштів на утримання дитини не вистачає, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, оскільки останній має нерегулярний мінливий дохід, тому вважає, що відповідач має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно із індексацією. Просила позов задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням Турківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 14.10.2014 року Виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, актовий запис № 7.

Вирішено стягувати із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Бітля, Турківського району Львівської області, аліменти в користь ОСОБА_4 на утримання своєї доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, щомісячно, з врахуванням індексації відповідно до закону, починаючи із 30.10.2017 року, і до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 770 гривень.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 20 червня 2018 року поновлено строк для подання заяви про перегляд та скасування заочного рішення від 27.12.2017 року у справі № 458/1015/17 (провадження 2/458/399/2017).

Заяву ОСОБА_3 про перегляд та скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду в частині стягнення аліментів оскаржив відповідач ОСОБА_3, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає таке ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки позивач зазначила неправильно його місце проживання, що виключило можливість подати відзив на позовну заяву та приймати участь у розгляді справи.

Покликається на те, що на даний час офіційно не працевлаштований, тимчасово підробляє і його нерегулярний дохід становить 2000 грн., тому сплачувати аліменти в сумі 1500 грн. не може, однак зазначає, що виділяв позивачу 800 грн. на утримання доньки, з врахуванням того, що вона проживає з батьками та отримує щомісячно державну допомогу, цих коштів їй повинно вистачати.

Стверджує, що позивач привласнила їх спільні кошти в сумі 7000 дол. США чим поставила його в скрутне матеріальне становище.

Просить скасувати рішення Турківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року в частині стягнення аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд врахував відсутність заперечень на позовну заяву зі сторони відповідача, а також те, що не встановлено обставин, які б заперечували твердження позивачки, викладені нею у позовній заяві, тому задовольнив позов у повному обсязі.

Зважаючи на те, що рішення суду відповідач ОСОБА_3 оскаржує виключно в частині стягнення з нього аліментів, колегія суддів за правилами статті 367 ЦПК України рішення в іншій частині не перевіряє.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які вихов ують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який зареєстрований 14 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Бітлянської сільської ради Турківського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.10.2014 року (а.с. 11).

Від спільного подружнього життя у сторін 18.03.2015 року народилася донька ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.03.2015 року, актовий запис № 7 (а.с. 12).

З копії паспорту сторін вбачається, що позивач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Звертаючись з позовними вимогами та обгрунтовуючи такі позивач ОСОБА_4 зазначала, що відповідач проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть, донька проживає з нею та перебуває на її повному утриманні, відповідач відмовився надавати допомогу на утримання дитини, відтак згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини не досягнуто, добровільно сплачувати аліменти відповідач не бажає, участі у вихованні дитини не приймає.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З вказаних підстав доводи скаржника про те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на помилковому, суб'єктивному тлумаченні положень сімейного законодавства.

Крім цього, пред'явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов'язку утримувати дитину, а бажання відповідача сплачувати такі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, в силу вимог диспозитивності не можуть братись до уваги.

Таким чином, врахувавши те, що спільна дитина сторін у справі проживає разом із матір'ю (протилежні докази в матеріалах справи відсутні), місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач ОСОБА_3, як батько, зобов'язаний утримувати малолітню дитину, однак за відсутності згоди між сторонами з цього приводу, стягнув аліменти на її утримання в судовому порядку.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018рік» у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Мінімальна заробітна плата установлена з січня 2018 року у місячному розмірі - 3723 гривні (ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018рік»).

З вказаних підстав колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов висновку про підставність позову в частині стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та обов'язку батька утримувати неповнолітніх дітей, тому аліменти стягнуті місцевим судом в розмірі 1500 грн. щомісячно, на думку колегії суддів, є такими що зможуть забезпечити гармонійний розвиток дітей.

Крім цього, колегія суддів враховує те, що відповідач ОСОБА_3 не має інших аліментних зобов'язань та визнання останнім частково позовних вимог.

Таким чином, перевіривши наявність підстав для стягнення аліментів на користь позивача з урахуванням доводів відповідача та врахувавши, що рішення про стягнення аліментів є присудженням грошових коштів на утримання дитини на майбутнє, розмір яких за відповідних умов може бути змінений, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про підставність вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповідомлення відповідача про розгляд справи були предметом розгляду заяви про перегляд заочного рішення, яким суд дав правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Турківського районного суду Львівської області від 27 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 листопада 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк