Справа № 158/847/18
Провадження № 2/0158/379/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Корецької В.В.

при секретарі - Процик Л.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 09.08.2017 року Ківерцівським районним судом Волинської області ухвалено вирок, відповідно до якого, відповідача ОСОБА_3 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі із іспитовим терміном - 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21.02.2018 року вказаний вирок змінено та звільнено ОСОБА_3 від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Позивач вказує, що завдані йому тілесні ушкодження призвели до матеріальних збитків, а також немайнових втрат, моральних та фізичних страждань, які негативно позначилися у його повсякденному житті. Так, позивач був госпіталізований до Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» де проходив стаціонарне лікування, за час якого ним було витрачено 29772,59 грн. на лікування та лікарські засоби і препарати.

Зазначає, що із вказаної суми відповідачем відшкодовано 22000 грн, невідшкодованими лишаються 7772, 29 грн. матеріальних збитків. Разом з тим, зазначає, що зазнав немайнових втрат, моральних страждань, тому завдану йому моральну шкоду оцінює у 50000 грн., а тому просить суд, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь: матеріальні збитки, завдані вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2. ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України в розмірі 7772,29 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.04.2018 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

03.05.2018 року представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував в повному обсязі, вказавши, що за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.08.2017 року з ОСОБА_3 на користь держави стягнуто кошти на лікування позивача в розмірі 7128 грн., крім того, на відшкодування матеріальних збитків позивачу сплачено 33200 грн., а моральна шкода компенсована шляхом купівлі телевізора Samsung UE43VU6100UXUA вартістю 17500 грн. з послугою «Екстра Сервіс» вартістю 832,50 грн. на умовах товарного кредиту, на загальну суму 24417,94 грн. оформленого на ім'я дружини відповідача ОСОБА_5, а тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні, кожен зокрема, позов підтримали частково, вказали, що відмовляються від позовної вимоги, щодо стягнення з відповідача матеріальних збитків в розмірі 7772,29 грн., а тому просять стягнути лише моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні, кожен зокрема, позовні вимоги не визнали повністю, просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника - адвоката ОСОБА_4, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.08.2017 року ОСОБА_3 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України останнього звільнено від відбування основного виду покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки. Цивільний позов прокурора Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Дарчика М.Г. в інтересах держави в особі КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» Волинської області задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_1 в сумі 7128 грн.

Із зазначеного вище вироку Ківерцівського районного суду Волинської області вбачається, що, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 02.02.2017 року близько 07 год. 00 хв., відповідач ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Гольф», 1997 року випуску, д.р.н. «НОМЕР_1», рухаючись по узбіччі на 151 км. + 50 м. автомобільної дороги М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку м. Луцьк, перебуваючи у с. Озерце, Ківерцівського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який рухався по узбіччі в попутному напрямку, внаслідок чого, згідно висновку судово-медичної експертизи №22 від 15.03.2017 року ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ключиці зі зміщенням відламків, відкритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням відломків, подвійного перелому у верхній та нижній третинах правої малогомілкової кістки зі зміщенням, синці і садна в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21.02.2018 року ОСОБА_3 звільнено від покарання призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.08.2017 року на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», в іншій частині вирок залишено без змін.

Частиною 6, статті 82 ЦПК України, визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог пунктів 8, 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди.

Беручи до уваги те, що позивач та його представник в судовому засіданні відмовилися від позовної вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що згідно позовної заяви позивачем за час лікування було витрачено 29772, 59 грн., із вказаної суми відповідачем відшкодовано 22000 грн, що не заперечується позивачем ОСОБА_1 та його представником ОСОБА_2

Тобто, не відшкодованими залишилась сума в розмірі - 7772,29 грн.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач визнав, що на відшкодування матеріальної шкоди відповідач сплатив йому 5000 грн. після госпіталізації до медичного закладу, а також перерахував на картковий рахунок 11200 грн., що підтверджується чеками наданими відповідачем по справі.

Також, слід зазначити, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів (оригіналів квитанцій, чеків, тощо) щодо понесених матеріальних витрат на лікування, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі відшкодовано матеріальну шкоду ОСОБА_1

Окрім того, з наданого відповідачем на підтвердження, відшкодування моральної шкоди договору купівлі-продажу ФЛВФТ-0723-22163940 від 15.02.2018, вбачається купівля телевізора Samsung UE43VU6100UXUA вартістю 17500 грн. з послугою «Екстра Сервіс» вартістю 832,50 грн. на умовах товарного кредиту, на загальну суму 24417,94 грн. на ім'я ОСОБА_5 дружини відповідача.

Позивачем ОСОБА_1 визнано факт купівлі відповідачем цього телевізора на відшкодування йому шкоди, однак не моральної, а матеріальної шкоди, про те, суд не бере до уваги вищезазначене твердження позивача та його захисника - адвоката ОСОБА_2, оскільки останніми не доведено відповідними доказами щодо понесення матеріальної шкоди, завданої вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частина 3 цієї статті визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 5 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. відшкодування моральної (немайнової) шкоди, за загальним правилом, здійснюється у формі одноразової виплати грошової суми у повному обсязі або передачі іншого майнового блага.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що внаслідок завданих тілесних ушкоджень, спричинених вчиненим відповідачем кримінального правопорушення, позивач ОСОБА_1 зазнав немайнових втрат, моральних, душевних, психічних та фізичних страждань, які призвели до негативних змін у його життєвих і соціальних стосунках, для відновлення попереднього стану потрібен був час та зусилля.

Разом з тим, із врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, належних та допустимих, наданими сторонами доказів, суд приходить до висновку, що до моральної шкоди слід віднести придбаний для позивача, дружиною відповідача телевізор Samsung UE43VU6100UXUA вартістю 24417,94 грн.

Тому, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та беручи до уваги те, що відповідачем доведено відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2, частини 1, статті 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивачу якого звільнено від сплати судового збору у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, компенсуються за рахунок держави.

Керуючись статтями 4-13, 77-81, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 16, 23, 317, 319, 391, ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1, житель АДРЕСА_1

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_2.

Відповідач - ОСОБА_3, житель АДРЕСА_3.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_4, адреса: АДРЕСА_4.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 26.11.2018 року