Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/990/17
Провадження № 2/670/74/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2018 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

за участю секретаря Сікорської В.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ткачука Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці» про визнання недійсною додаткової угоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_3, у якому вона просила визнати недійсною додаткову угоду від 02.03.2012 року до договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2, укладеного 12.01.2007 року та зареєстрованого 27.11.2007 року Віньковецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 35, яка була укладена між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, виданого 11.06.2007 року на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації від 28.11.2006 року за № 310/2006-р, позивачу належить на праві приватної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельна ділянка площею 1,07 га, що розташована на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Вищевказану земельну ділянку вона згідно договору оренди землі НОМЕР_2 укладеного 12.01.2007 року та зареєстрованого 27.11.2007 року Віньковецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 35 передала в оренду строком на десять років ТОВ «Герром Інвест-Ярмолинці».

Після закінчення терміну договору оренди вона хотіла укласти другий договір з іншим орендарем, так як відповідач, на її думку, неналежно виконував свої обов'язки за договором. Окрім того, новий орендар запропонував кращі умови оренди. Однак, в ході підготовки до підписання договору з новим орендарем їй стало відомого, що між нею та відповідачем підписана додаткова угода до вищезазначеного договору, згідно якої дія договору продовжено на 20 років, тобто до 2027 року. Дану додаткову угоду вона не підписувала та не давала доручення на її підписання будь-кому, а орендну плату вона отримувала усі ці роки згідно договору оренди від 2007 року, який зазначений вище. Про додаткову угоду вона дізналась тільки в кінці 2017 року.

Ухвалою від 12.01.2018 року у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 28.03.2018 року справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання на виклик суду для дачі особистих пояснень позивач ОСОБА_3 не з'явилась, натомість надіслала письмове пояснення від 16.07.2018 року, у якому зазначила, що будь-яких усних доручень щодо підписання договору оренди землі будь-кому вона не надавала, додаткової угоди на продовження договору оренди землі між нею та ТОВ «Герром Інвест-Ярмолинці» не укладала, тому повністю підтримує свої вимоги.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові, просив задовольнити. Вказував, що позивач строк позовної давності не пропустила, бо дізналась про спірну додаткову угоду лише в кінці 2017 року.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці» за довіреністю Ткачук Б.М. позов не визнав.

Подав заяву про застосування позовної давності, у якій зазначив що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатись», що містяться в ст. 261 ЦК України дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 60 ЦПК України про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально. Договір оренди землі (у редакції Закону, чинного на момент укладення спірного договору) набирає чинності з моменту його державної реєстрації (статті 14, 18, 20 Закону).

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв'язку із хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа (ч. 4 ст. 207 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У ч. 3 ст. 203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі № 6-162 цс 13, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2017 року 05.09.2018 ОСОБА_3 належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_4 площею 1,0688 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Покутинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області.

Згідно договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 12.01.2007 року, зареєстрованому у Віньковецькому відділі Хмельницької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного Земельного кадастру» 27.11.2007 року за № 35 вказана земельна ділянка перебуває у володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці».

Крім того, 02.03.2012 року укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2, яка зареєстрована 07.09.2017 року державним реєстратором комунального підприємства «Спецбудресурс» Хмельницької районної ради Хмельницької області за № 22231511.

У вказаній додатковій угоді до договору в графі «Орендодавець» підпис нерозбірливий.

Водночас, як визнала у судовому засіданні допитана як свідок секретар Покутинецької сільської ради ОСОБА_5, вказану додаткову угоду до договору оренди замість ОСОБА_3 підписала особисто вона у с. Покутинці на прохання представника ТОВ «Герром Інвест-Ярмолинці» та з усної згоди позивачки, оскільки остання, яка раніше проживала у с. Покутинці у цивільному шлюбі із батьком чоловіка ОСОБА_5, на той час уже знаходилась за місцем своєї реєстрації в м. Українка Київської області.

Сумнівів не довіряти таким показам свідка ОСОБА_5 у суду немає.

Показання ОСОБА_5 в частині того, що вона під час підписання додаткової угоди по телефону повідомила ОСОБА_3 про умови додаткової угоди, та твердження представника відповідача про те, що угода є дійсною, бо позивач надала усний дозвіл на її підписання суд до уваги не бере, оскільки угода була підписана іншою особою без належних на те повноважень та у відсутності однієї із сторін правочину, тобто позивача.

Тому, беручи до уваги, що у додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 02.03.2012 року відсутній особистий підпис орендодавця, суд доходить висновку, що відсутнє й волевиявлення ОСОБА_3 на укладення додаткової угоди до договору оренди землі між нею та ТОВ «Герром Інвест-Ярмолинці», у зв'язку з чим ця угода є недійсною.

Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як випливає із пояснень представника позивача, ОСОБА_3 дізналась про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та його реєстрацію лише у кінці 2017 року, коли хотіла укласти договір оренди з іншим орендарем, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Крім того, як зазначила у надісланій до суду заяві позивач ОСОБА_3, вона вважала, що орендну плату отримує згідно договору оренди землі від 2007 року.

Посилання представника відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, суд визнає таким, що суперечить нормам статті 261 ЦК України, оскільки отримання позивачкою орендної плати в рахунок плати за фактичне використання її земельною ділянкою товариством не свідчить про обізнаність власника земельної ділянки про укладення від її імені спірного договору оренди.

Водночас суд зауважує, що в додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від 02.03.2012 року та в договорі оренди земельної ділянки НОМЕР_2 від 12.01.2007 року прізвище орендодавця зазначено як «Палевська», тоді як у паспорті прізвище позивача «Палєвська».

Таким чином, оскільки суду не надано доказів того, що позивач виявила волю на укладення додаткової угоди від 02.03.2012 року з ТОВ «Герром Інвест-Ярмолинці», суд вважає, що про наявність зазначеної угоди позивачу дійсно стало відомо в кінці 2017 році після того, як угода була зареєстрована 07.09.2017 року, та внаслідок цього ОСОБА_3 була позбавлена можливості укласти договір оренди землі з іншим орендарем.

Посилання представника відповідача на те, що позивач з 2012 року отримувала орендну плату за спірною угодою у розмірах, визначених договором, суд оцінює критично, оскільки сам факт отримання позивачем плати (у грошовій чи натуральній формі) за користування його земельною ділянкою не свідчить про наявність укладеного договору оренди землі з досягненням згоди по всіх істотних його умовах. При цьому, отримання плати за фактичне користування земельною ділянкою чинне законодавство не забороняє.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 640,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 203, ст. 207, ст. 215, ст. 216, ст. 638 ЦК України, ст. 152, ст. 158 ЗК України, ст. 1, ст. 3, ст. 14 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 10-13, ст. 17, ст. 141, ст. ст. 258-259, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною укладену між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці» додаткову угоду від 02.03.2012 року до договору оренди земельної ділянки НОМЕР_2, державний реєстраційний номер договору 35 від 27.11.2007 року, укладеного 12.01.2007 року та зареєстрованого 27.11.2007 року Віньковецькою регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» за № 35.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Герром Інвест-Ярмолинці», (с. Тарасівка, Ярмолинецького району Хмельницької області, код 34515768, р/р НОМЕР_1 МФО 380805 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на користь ОСОБА_3 (зареєстрованої в АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Обухівським РВ ГУМВС в Київській області 12.07.2012 року) 640 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.09.2018 року.

Суддя О.М.Волкова