Ухвала

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 759/6388/16-ц

провадження № 61-43038ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві,

стягував - ОСОБА_4,

боржник - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Болотова Є. В.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Пішковцій О. В. звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред'явлення його до виконання, посилаючись на те, що 15 квітня 2016 року на адресу виконавчої служби надійшла заява стягувача про надання інформації щодо виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва 21 травня 2003 року № 2-1217-1/03. Із зазначеної заяви вбачалося, що ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, вчинялися виконавчі дії зі стягнення аліментів із боржника, остання відмітка на виконавчому листі свідчить про те, що його направлено до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві. Перевіркою відомостей Єдиного реєстру та книг реєстрації вихідної кореспонденції записів щодо направлення та, відповідно, надходження зазначеного виконавчого листа не виявлено. У зв'язку з тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено під час перебування на виконанні, строк його пред'явлення до виконання не скінчився.

Враховуючи наведене, заявник просив видати дублікат виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2003 року № 2-1217-1/03 та поновити пропущений строк пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 липня 2017 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 2-1217-1/2003 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини.

Поновлено стягувачу ОСОБА_4 строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що встановлено факт втрати виконавчого листа через обставини, що не залежали від волі стягувача, а оскільки за цим виконавчим листом існує непогашена заборгованість зі сплати аліментів, то є необхідність у видачі дубліката виконавчого листа. При цьому враховуючи, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання пропущені не з вини стягувача, а через обставин, що не залежали від її волі, є підстави для поновлення строку для пред'явлення зазначеного виконавчого документа до виконання.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві відмовлено.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив із того, що заявником не доведено обставин втрати виконавчого листа, з огляду на існування доказів його отримання уповноваженим представником ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві 07 лютого 2005 року. Крім того, у разі втрати виконавчого листа про стягнення аліментів його дублікат міг бути виданий судом до досягнення ОСОБА_8 повноліття, тобто до 09 червня 2014 року, а із зазначеною заявою заявник звернувся у квітня 2016 року, судом також враховано, що із заявою про видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_4 звернулася до суду вперше лише 27 серпня 2014 року, тобто так само після досягнення дитиною повноліття.

У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосуванням судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення в частині видачі дубліката виконавчого листа та ухвалити нове рішення про задоволення скарги. У касаційній скарзі заявник посилається на те, що апеляційний суд безпідставно, без належного обґрунтування нормами матеріального права дійшов висновків про відмову у видачі дубліката виконавчого листа усупереч наявним у справі доказам.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2003 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 травня 2003 року і до його повноліття.

На підставі зазначеної постанови, 21 травня 2003 року видано виконавчий лист № 2-1217-1/03, який надіслано до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві.

Розпорядженням державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 27 вересня 2004 року виконавчий лист направлено за місцем роботи боржника до НТУУ «Київський політехнічний інститут» для виконання.

Відповідно до довідки головного бухгалтера НТУУ «Київський політехнічний інститут» від 12 квітня 2016 року № 6, у період із листопада по грудень 2004 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 у сумі 383,20 грн та погашена заборгованість у сумі 327,12 грн. Станом на 01 січня 2005 року залишок заборгованості становить 3 106,76 грн. У зв'язку зі звільненням ОСОБА_5, 04 лютого 2005 року виконавчий лист направлено до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Отримання ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві зазначеного виконавчого листа підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 07 лютого 2005 року.

Із заяви ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 25 квітня 2016 року вбачається, що перевіркою відомостей Єдиного реєстру та книг реєстрації вихідної кореспонденції записів щодо направлення, та відповідно, надходження зазначеного виконавчого провадження не виявлено, при цьому апеляційним судом зазначено, що вказана заява не містить інформації, які саме книги реєстрації кореспонденції були предметом дослідження державного виконавця та чи перевірялася книга, яка містить записи вихідної (вхідної) кореспонденції за лютий 2005 року.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа) рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Враховуючи те, що стягнення аліментів присуджено на період до досягнення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, то у разі втрати виконавчого листа про стягнення аліментів його дублікат може бути виданий судом до досягнення дитиною повноліття, тобто у цьому випадку до 09 червня 2014 року.

Заява головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа подана 25 квітня 2016 року, тобто після закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

27 серпня 2014 року ОСОБА_4 також зверталася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, у задоволенні зазначеної заяви ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року відмовлено з підстав того, що остання звернулася до суду із заявою після досягнення дитиною повноліття та не надала доказів втрати виконавчого листа, а також доказів того, що відповідне судове рішення про стягнення аліментів не виконане. Зазначене судове рішення стягувачем не оскаржувалося.

Здійснення боржником обов'язків зі сплати аліментів у добровільному порядку підтверджується сукупністю наданих суду доказів, яким суд апеляційної інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні.

Статтею 368 ЦПК України встановлено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до вимог статті 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Підставами для видачі дубліката виконавчого листа чи судового наказу є, зокрема, втрата виконавчого листа.

Суд апеляційної інстанції належним чином оцінивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки доказів його втрати заявником не надано, із відповідною заявою звернувся до суду після досягнення дитиною повноліття, а також відсутністю доказів невиконання рішення суду у добровільному порядку.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга є необґрунтованою, з урахуванням цього суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за заявою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик