РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2018 року , Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Ускової Н.В.

Позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів у справі №426/372/14-ц та стягнути додаткові витрати на утримання дитини, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 27 березня 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття. Позивач сплачував аліменти не постійно. З часу винесення судом рішення її доходи значно зменшилися. На даний час позивач працює продавцем у ФОП ОСОБА_4 та отримує заробітну плату 3723 гривень, що є не достатньою для належного утримання дитини. Також посилається на те що потреби дитини значно зросли. Дитина потребує додаткових витрат повязаних з зайняттями з різними педагогами, а саме дитина ходить на зайняття з англійської мови, математиці, логопеда та на футбол. На її прохання розподілити витрати відповідач відмовляється. Крім того, значно зросли витрати на комунальні послуги, які позивач сплачує самостійно, а також значно зросла вартість продуктів харчування. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 930 гривень. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини шестирічного віку, зараз він становить 1860 гривень. Тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 31 серпня 2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, де просить суд у задоволені заявленого позову відмовити, обґрунтовуючи його тим, що він не заперечує свого обовязку щодо утримання свого сина, але позивачкою не наведено жодних підстав для задоволення заявлених вимог. Так, як на одну із підстав збільшення розміру аліментів посилається на зменшення її доходів, збільшення витрат на комунальні послуги, проте викладені позивачем підстави суперечать підставам визначеним в ст. 182 СК України. Що стосується додаткових витрат, відповідач вважає, що позивачем голослівно стверджено про вивчення дитиною англійської мови, занять у логопеда та інших понесених витрат, не надано жодного доказу не тільки відвідування таких занять, а також додатково понесених фінансових витрат за це. Крім того, що стосується затрат на харчування дитини, купівлю одягу, шкільних предметів, то він сплачує аліменти, які повинні використовуватися на утримання дитини. Зазначив, що розмір аліментів він сплачує не 930 гривень, а 1500 гривень. Крім того, він приймає участь в утримані дитини не тільки грошима, а також придбанням необхідних для її розвитку технічних засобів, а саме він придбав дитині планшет, офісне крісло, модем-роутер. Отже, виходячи із вищенаведеного, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо покрашення його матеріального становища, а також доказів щодо понесених додаткових витрат, тому вважає, що жодних підстав для задоволення заявленого позову немає. Також просить розглядати справу без його участі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що вона отримує мінімальну за робітню плату, коштів не вистачає на утримання дитини, її доходи збільшилися з урахуванням збільшення мінімальної заробітної плати. Вона спілкувалася з відповідачем про потребу в додаткових витратах, відповідач відмовив. Відповідач подарував крісло дитині на день народження, планшет прислав хрещений батько дитини.

Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Вислухавши позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ОК № 056108 від 20.02.2007 року. (а.с. 21).

Відповідно до копії виконавчого листа № 426/372/14-ц, виданого 26.10.2016 року за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 27 березня 2014 року, де з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 25.02.2014 року до досягнення повноліття. (а.с. 27).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до довідки виданої Сватівської міської ради від 17.05.2018 року позивач ОСОБА_1 має склад сім»ї син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 20).

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року справа № 6-143цс13).

Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Як з'ясовано судом, позивач на даний час має дохід в розмірі 3723 гривень, її дохід збільшився з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів, даний факт підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні. (а.с.25)

Згідно відзиву відповідача (а.с.41-43) відповідач пояснює, що позивач не зазначає жодної конкретики та, не бере до уваги вимоги ст. 192 СК України, в якій зазначено що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Також він зазначає, що теперішній час, він сплачує аліменти в розмірі 1500 гривень, що підтверджується копіями квитанціями про сплату аліментів. (а.с.45, 46 )

Також відповідач зазначив, що позивач, вказує на так зване скрутне матеріальне становище, внаслідок чого, згідно п.2 ст. 182 СК України у неї, так би мовити, відсутня можливості для гармонійного розвитку дитини, забезпечення дитини одягом, продуктами харчування, лікарняними засобами у разі хвороби дитини, тоз приводу цього він сплачує аліменти, які повинні використовуватися на утримання дитини. Крім того, він приймає участь в утримані дитини не тільки сплатою аліментів, а також придбанням необхідних для розвитку дитини технічних засобів, а саме він придбав дитині планшет, офісне крісло, модем-роутер. (а.с.44)

Тому відповідач вважає,що підстав для зміни розміру аліментів у бік збільшення, не існує. Встановлений раніше розмір аліментів та сплачений ним відповідає вимогам чинного законодавства, виплати аліментів майже спів розмірні із його матеріальними можливостями.

У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як вбачається зі змісту позовної заяви та обставин справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів про зміну матеріального або сімейного стану сторін, зміни, погіршення або поліпшення здоровя когось з них також в судовому засіданні не встановлено.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не наведено підстав, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів виникли обставини, які передбачені законодавством, що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення додаткових витрат.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

П. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Суд при розгляді даного позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 у порушення ст. 81 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів на підтвердження понесених витрати з оплати за навчання сина ОСОБА_5 з англійської мови, по математиці, занять у логопеда. Крім того, витрати позивача на харчування сина ОСОБА_5, який навчається у школі № 8 м. Сватове Луганської області в сумі 320 гривень, сплату комунальних послуг, придбання їжі, придбання мобільного телефону, також не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до поняття «додаткових витрат».

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 додаткових витрат в сумі 910 грн. для оплати навчання дитини не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 81, 82, 89, 209,

212-215, 218, 234, 235, 256, 259, 280-281 ЦПК України,

ст.ст. 181, 182, 183, 185, 192 Сімейного Кодексу України, суд,-

ухвалив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини через необґрунтованість.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_6