Справа № 409/187/18
Провадження № 22ц/782/699/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Авалян Н.М. (суддя-доповідач)

суддів - Лозко Ю.П., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Подрябінкіна Я.Г.

позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області (суддя Максименко О.Ю.)

від 20 червня 2018 року

у справі про зміну розміру аліментів

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ :

29 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що з відповідача на її користь на підставі рішення суду з 2012 року стягуються аліменти на утримання неповнолітної дитини у розмірі 500 гривень щомісяця. У зв'язку зі збільшенням мінімального розміру аліментів на утримання дитини позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються із відповідача до ? частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття, щомісячно, починаючи з часу набуття останніх змін щодо мінімального розміру аліментів 08 липня 2017 року.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивачка, посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати і задовольнити позов.

В судовому засіданні позивачка підтримала апеляціну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився. Правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Про час та місце розгляду справи належним чином завчасно повідомлений, про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Неявка відповідача в судове засідання відповідно до частини другої статті 372 Цивільного процесуального кодекусу України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, доводи позивачки, перевіривши законність й обґрунтованість судового рішення, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 376 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою.

На підставі заочного рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 травня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (раніше - ОСОБА_2) ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 гривень щомісяця, починаючи з 17 квітня 2012 року, до повноліття дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення про їх стягнення. Такою підставою може бути тільки зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я стягувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених законом. А позивачкою не доведено покращення матеріального стану відповідача, що надає йому можливість сплачувати аліменти у новому підвищеному розмірі.

До такого висновку суд дійшов, виходячи з положень статті 192 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд з цим висновком не погоджується, оскільки він ґрунтується на неправильному застосуванні до правовідносин сторін норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції дав неправильну правову оцінку заявленій позивачкою позовній вимозі, помилково вважаючи, що нею заявлений позов про збільшення розміру аліментів. Між тим позивачкою заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів. Цим правом вона наділена законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII були внесені зміни до Сімейного кодексу України щодо способів утримання дитини.

Ці зміни набули чинності на момент звернення позивачки до суду.

Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною третьою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів: або у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина третя статті 184); або у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частина друга статті 182 Сімейного кодексу України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів кореспондується з пунктом 4 частини першої статті 161 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже законом визначено мінімальний та максимальний розмір аліментів на одну дитину у випадку стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), який підлягає стягненню за рішенням суду у безспірному порядку. А також визначено, що право змінити порядок сплати аліментів належить стягувачу.

У звязку з цим майновий стан позивача для стягнення аліментів у мінімально визначеному законом розмірі не може прийматись до уваги, оскільки у разі, якщо майновий стан, стан здоровя або сімейний стан не дозволяють платнику аліментів надавати дитині утримання в мінімально визначеному законом розмірі, у нього є право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що передбачено статтею 192 Сімеййного кодексу України.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову про зміну способу стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки.

Але позов підлягає частковому задоволенню, оскільки змінений розмір аліментів підлягає стягненню від дня пред'явлення позову, про що зазначено в частині першій статті 191 Сімейного кодексу України. Тому вимога позивачки про зміну способу стягнення аліментів від дня зміни законодавства є необґрунтованою.

Судові витрати у вигляді судового збору відповідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір"

Підсумовучи наведене, керуючись статтями 141, 374, 376, 382, 384, 388, 389, 390, 391 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 червня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 травня 2012 року (справа №. 1205/971/2012).

З 29 січня 2018 року стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на сплату судового збору 704,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1057,20 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 18 вересня 2018 року.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді Ю.П.Лозко

ОСОБА_5