Справа № 192/1120/18
Провадження № 4-с/192/3/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Савчукової В.В.,

представника скаржника ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, головний державний виконавець Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобовязання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Боржник ОСОБА_3, з урахуванням уточнень та доповнень до скарги від 12 липня 2018 року (а.с.98-100) звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4.

На обґрунтування скарги зазначає, що не погоджується з розміром заборгованості по аліментам, а також не погоджується з постановами про накладання арешту та заборон, у звязку з тим, що на даний час він не працює і не має змоги вчасно сплачувати аліменти. В скарзі просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4, що виразилася в неправильному обрахуванні заборгованості по аліментам та в незаконному прийнятті рішень про накладення арешту на все його майно, про встановлення тимчасових обмежень. Також просив вважати встановленим розмір заборгованості за виконавчим листом № 2-473 від 19 червня 2013 року в розмірі 17 323 гривні 23 копійки та встановити реальний строк погашення заборгованості один рік з моменту прийняття рішення.

ОСОБА_3 в судове засідання 31 серпня 2018 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, а його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Стягував ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Представник Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, згідно поданого листа просили здійснювати розгляд справи за відсутності їх представника.

Державний виконавець Загребельна О. Л. в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила, а її неявка не перешкоджає розгляду скарги відповідно до положень ст. 450 ЦПК України.

Суд, вислухавши доводи представника скаржника, стягувача, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-473, виданого Солонянським районним судом Дніпропетровської області 19 червня 2003 року було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, 09т червня 1999 року та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше ? частини неп оподаткованого мінімуму доходів громадян у місяць на користь матері дітей ОСОБА_8, починаючи з 03 червня 2003 року до повноліття дитини (а.с.38).

Постановою від 13 березня 2012 року було відкрито виконавче провадження №31832992 згідно положень Закону України «Про виконавче провадження»в редакції на час відкриття провадження (а.с.40). Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем здійснювалися заходи щодо виклику боржника, виявлення майна, рахунків, коштів на яке можливо звернути стягнення (а.с.41-51).

Постановою державного виконавця від 27 березня 2018 року накладено арешт на все майно боржника, а постановами від 06 червня 2018 року встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України до погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-473, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-473, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-473, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-473.

Згідно відомостей, зазначених у постановах державного виконавця, розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01 березня 2012 року по 01 червн6я 2018 року становить 72 359 гривень 64 копійки (а.с.67,76,77).

На підставі заяви стягувача від 21 червня 2018 року (а.с.84,85) розмір заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів був зменшений та згідно довідки державного виконавця від 21 червня 2018 року становить 24 773 гривні 62 копійки (а.с.86, 87-88).

Розмір заборгованості зі сплати аліментів був розрахований на підставі заяви стягувача, а також з урахуванням середньої заробітної плати по району у звязку з тим, що скаржник не працевлаштований.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи, у порядку встановленому законом, тобто в порядку ЦПК України в порядку позовного провадження. Тому суд вважає, що вимоги скарги в частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо нарахування заборгованості за сплати аліментів за виконавчим листом № 2-473 і щодо встановлення розміру такої заборгованості на рівні 17 323 гривень 23 копійок задоволенню не підлягають, оскільки не вирішуються під час розгляду скарг на дії державного виконавця.

Також вимоги скарги щодо встановлення реального строку погашення заборгованості один рік з моменту прийняття рішення можуть бути підставою для укладання сторонами виконавчого провадження мирової угоди на стадії виконання рішення суду з наступним затвердженням судом, та не можуть бути предметом оскарження в порядку ст. 447 ЦПК України. Тому в задоволенні цієї частини скарги також слід відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин девятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.124 Конституції Українита ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, довідки, розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, її розмір станом на 21 червня 2018 року становить 24 773 гривні 62 копійки, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців виходячи з розміру середньої заробітної плати.

Суд не приймає до уваги посилання представника боржника як на підставу незаконності оскаржуваних постанов той факт, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року,який набрав чинності 06 лютого 2018 року немає зворотної дії в часі, а тому положення ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані тільки при перевищенні суми відповідних платежів за шість місяців, які повинні обчислюватися з 06.02.2018 року, з огляду на те, що, на думку суду, визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника.

У відповідності до положень ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що викладені в скарзі доводи протиправності постанов державного виконавця про арешт майна та про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України, праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у праві керування транспортними засобами та у праві полювання є необґрунтованими, а зазначені постанови прийняті державним виконавцем у повній відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому в цій частині скарга також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, головний державний виконавець Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій державного виконавця, зобовязання вчинити дії в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складений 12 вересня 2018 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина