АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року м. Херсон

справа: 766/9674/16-ц

провадження: 22-ц/791/1222/18

Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач-відповідач-Чілінгарян ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3,

відповідач-позивач - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Херсонського міського суд Херсонської області від 21 червня 2018 року у складі судді Дорошинської В.Е.,

в с т а н о в и в:

30 серпня 2016 року ОСОБА_5 діючи від свого імені та в інтересах повнолітнього ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, вимоги якого в травні 2017 року було збільшено, до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітнього сина. який продовжує навчання, та додаткових витрат на утримання дітей.

Позовна заява мотивована тим, що з 18 квітня 1998 року по 27 травня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з ОСОБА_5 Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 жовтня 2014 року на утримання дітей з ОСОБА_3, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_3, на час звернення до суду, досяг повноліття, однак продовжує навчання у Херсонському національному технічному університеті на денній формі, самостійного заробітку не має. Щорічна вартість навчання становить 10900 грн.

Крім того нею були понесені додаткові витрати на утримання дітей, а саме для навчання сина був придбаний фотоапарат вартістю 14700грн., за медичними показниками дочці встановлені брекети на верхню та нижню щелепи вартістю 9400грн. Також позивачкою були понесені витрати на придбання одягу, взуття, канцтоварів, навчальних посібників, ліків, всього на суму 41548.58грн.

Посилаючись на те, що відповідач працює в ГУПН в Херсонській області та одержує заробітну плату у розмірі 3953.86грн., а отже має змогу утримувати повнолітнього сина, остаточно просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення та до закінчення навчання чи до досягнення двадцяти трьох річного віку, додаткові витрати на оплату навчання у розмірі 1/2 частини витрат у сумі 5450,00 грн., згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання або до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох річного віку, а також додаткові витрати на утримання дітей у сумі 20774,29 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 21 червня 2018 року, з урахуванням ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 19 липня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, з моменту звернення, 30 серпня 2016 року, і до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років або за умови яка з цих подій настане раніше.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 додаткові витрати на утримання неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 7245,33грн.

Стягнено з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1280,00 гривень. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідач будучи працездатною особою, працюючи та отримуючи заробітну плату має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Стягнення з батьків на утримання повнолітніх дітей додаткових витрат, у тому числі витрат на оплату навчання, не передбачена нормами Сімейного кодексу України.

Оскільки відповідач добровільно не бере участь у додаткових витратах на дитину, 1/2 частина понесених позивачкою додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки, які складаються з вартості встановлення брекетів та придбання одягу, взуття, канцтоварів, навчальних посібників на загальну суму 7245,33грн., підлягає стягненню на користь позивачки з підстав передбачених ст. 185 СК України. Необхідність понесення витрат на придбання ліків для лікування дочки, на загальну суму 868.61грн., позивачем у встановленому законом порядку не доведена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини ОСОБА_3, який продовжує навчання у Херсонському національному технічному університеті в розмірі 1/2 частини витрат на навчання 5450,00грн., згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятиоднорічного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою, та стягнути з ОСОБА_4 20774,29грн. додаткових витрат на утримання дітей.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом допущені порушення норм права, які призвели до неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невірно надано юридичну оцінку наведеним фактам, також не зясовані всі обставини по справі, посилаючись на те, що при ухваленні рішення суд взагалі не розрахував витрати понесені на утримання неповнолітнього сина, оскільки відповідно до дат на платіжних документах можна встановити, що речі купувались коли син був ще неповнолітнім, однак ці витрати судом не розглядались взагалі, та відсутні жодні посилання, щодо відмови у задоволені таких витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, або до досягнення двадцяти трьох років, або за умови яка з цих подій настане раніше. В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом визначений розмір аліментів на утримання повнолітнього сина без урахування майнового стану відповідача із заробітної плати якого здійснюються окрім відрахування аліментів на утримання дітей також аліменти на утримання матері та 10% в рахунок погашення заборгованості. Загальний обсяг відрахувань за кількома виконавчими документами, в порушення вимог законодавства, перевищує 50 % його заробітної плати. Задовольняючи вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину суд не врахував, що відповідно до вимог ст. 185 СК України, витрати на придбання канцтоварів, шкільної форми, шкільного взуття, шкільних книжок не відноситься до додаткових витрат, а є витратами на утримання дитини (аліментами). Крім того, позивачем у встановленому порядку не доведено необхідність встановлення брекетів неповнолітній ОСОБА_6.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_4 зазначив, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, на його думку, є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 позивач ОСОБА_5, зазначила, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог, на її думку, постановлена з дотриманням норм процесуального права. Просила апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 апеляційну скаргу ОСОБА_5 підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь додаткові витрати на оплату навчання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання у Херсонському національному технічному університеті в розмірі 1/2 частини витрат на навчання 5450,00грн., згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку та стягнути з ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 20774,29грн. В задоволені апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити.

Представник ОСОБА_4- адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу ОСОБА_4 підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання, або до досягнення двадцяти трьох років, або за умови яка з цих подій настане раніше. У задоволені решти позовних вимог та у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовити.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_5 подана в інтересах ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 1998 року, згідно свідоцтва про шлюб серії І-КГ №277730.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27.05.2013 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розірвано

Сторони від шлюбу мають двох дітей повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають разом з позивачем, що не заперечується сторонами у справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 жовтня 2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку починаючи з 08 жовтня 2014 року та до повноліття дітей але не менше 30% від прожиткового мінімуму установленого законом.

З довідки №344 від 30.06.2016, виданої Херсонським національним технічним університетом вбачається, що ОСОБА_3 є студентом І курсу денної форми навчання факультету кібернетики та системної інженерії, напряму (спеціальності) -6.020207 «Дизайн», групи 1ДЗ Херсонського національного технічного університету. Навчається на умовах контракту. Зарахований наказом №584-с від 17.08.2015, термін закінчення навчання 30.06.2019.

ОСОБА_3 стипендію не отримує, будь-яких інших доходів не має.

Відповідач, ОСОБА_4, відповідно до довідки №906 від 03 жовтня 2016 року виданої УФЗБО ГНУП в Херсонській області, працює в ГНУП в Херсонській області на посаді слюсар-сантехнік.

Згідно довідок про здійснення відрахування та виплат від 16.01.2018 за №21 та від 16.01.2018 за №22и №906 від 03 жовтня 2016 року виданих УФЗБО ГНУП в Херсонській області, за 2017 рік ОСОБА_4 нарахована заробітна плата на загальну суму 55854.55грн. з якої здійснено відрахування податків та інших обовязкових платежів на загальну суму 11691.60грн. та утримані аліменти на користь ОСОБА_10 на загальну суму 13549.79грн., на користь ОСОБА_5 на загальну суму 11783.61грн.

На підставі виконавчого листа №666/6941/14-ц виданого 13.11.2014 Дніпровським районним судом м. Херсона Дніпровським районним судом м. Херсона з ОСОБА_4 стягується на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.10.20145 та до повноліття дітей.

На підставі виконавчого листа №666/5478/15-ц виданого 20.10.2015 з ОСОБА_4 стягується аліменти на утримання матері ОСОБА_10 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно починаючи з 24.09.2015 .

Постановою державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_11 від 07 квітня 2016 року прийнято рішення проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходів), що належить до виплати боржнику ОСОБА_4 після відрахування податків, з 01.04.2016 утримувати 1/3 частину поточних аліментів +5% аліментів в рахунок погашення заборгованості в сумі 1185.08грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 17 листопада 2015 року та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто в рахунок відшкодування додаткових витрат на неповнолітніх дітей 15110.11грн.

Будь-яких відомостей щодо наявності у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або здійснення ним витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 199 СК України встановлений обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу.

Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За правилами ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Встановивши, що ОСОБА_5 утримує сина ОСОБА_3, який продовжує навчання, самостійно, відповідач допомоги на його утримання не надає, син не має власних доходів, а ОСОБА_4 є працездатним, має постійну роботу та заробіток, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Разом з тим визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина суд першої інстанції не врахував, що із заробітної плати відповідача здійснюється відрахування, на підставі виконавчих листів, аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6, в розмірі 1/4 частини заробітку та на утримання матері, ОСОБА_10, в розмірі 1/4 частини заробітку, що становить 50% від заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 2 ст. 128 КЗпП України встановлено, що при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.

Вказані обмеження, згідно ч.3 цієї ж статті, не поширюються, зокрема на відрахування із заробітної плати при при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цьому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Визначивши розмір аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частці заробітку (доходу) платника аліментів, суд не звернув уваги на те, що в супереч вказаних вимог закону, розмір відрахувань із заробітної плати, яка є єдиним доходом відповідача, буде становить 75% заробітку.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, зменшивши розмір присуджених до сплати аліментів з 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно до 1/6 частини.

Враховуючи, що відповідач, в силу вимог ст. 192 СК України, у звязку зі зміною його матеріального стану чи з інших підстав визначених законом, має право звернутися з вимогою про зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду, на утримання неповнолітньої дочки та матері, доводи ОСОБА_4 про можливість ним сплачувати аліменти лише в розмірі 1/8 частини заробітку є неприйнятними.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в частини стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ст.185 СК України не поширюється на правовідносини щодо утримання повнолітніх дочки, сина.

Згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ст. 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття.

Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України.

Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Враховуючи наведе суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що можливість стягнення, окрім аліментів, додаткових витрат на повнолітнього сина, що продовжує навчання, не передбачена вимогами Сімейного кодексу України.

Доводи ОСОБА_5 про те, що заявлені нею вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання сина частково стосуються витрат понесених на утримання ще неповнолітнього ОСОБА_3, зокрема витрати на навчання в розмірі 5450грн., витрати на придбання фотоапарата, одягу, взуття, канцтоварів, ліків тощо, понесені до 27 липня 2016 року, висновків суду в цій частині не спростовують.

Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року між Херсонським національним технічним університетом та ОСОБА_5 укладений Договір №330 про навчання ОСОБА_3 за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр, спеціальність 020207 «Дизайн», денної форми навчання, строк навчання 4 роки. За умовами договору загальна вартість освітньої послуги становить 43600грн (п.4.2 Договору). Замовник вносить плату через установи банку кожного семестру: до 30 серпня за осінній та до 10 лютого за весняний семестр кожного року.

Зі змісту рішень Дніпровського районного суду міста Херсона від 17 листопада 2015 року та Апеляційного суду Херсонської області від 30 серпня 2016 року, залишеним без змін постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року, вбачається, що 1/2 частина витрат у розмірі 5450грн. на навчання неповнолітнього ОСОБА_4 на І курсі Херсонського національного технічного університету вже стягнута за рішенням суду.

Понесені в червні - липні 2016 року ОСОБА_5 витрати на оплату навчання сина та на придбання для нього фотоапарата, здійснені позивачкою з метою навчання ОСОБА_3 вже після досягнення останнім повноліття, а тому не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину.

Витрати понесені позивачем на придбання до досягнення сином повноліття одягу, взуття, канцтоварів тощо не є витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому не можуть бути стягнуті з підстав визначених ст. 185 СК України.

Що стосується витрат понесених позивачкою на придбання ліків для лікування сина понесених до досягнення ним повноліття, то позивачем не надано суду жодного доказу, що вказані витрати здійснені нею були викликані особливим обставинами, а саме хворобою сина.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем понесені додаткові витрати на утримання дочки, а саме витрати на встановлення брекетів у розмірі 9400грн. та витрати на придбання одягу, взуття, канцтоварів тощо у загальній сумі 5090.66грн., 1/2 частина вартості яких, в силу вимог ст. 185 СК України, має бути покладена на відповідача.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Відповідно до наданих позивачем розрахункових документів нею, за період з грудня 2015 року по листопад 2016 року були понесені витрати на утримання дітей, зокрема неповнолітньої дочки, а саме на придбання одягу, взуття білизни, товарів для навчання (канцтовари, рюкзак, навчальні посібники тощо), ліків, товарів особистої гігієни на загальну суму 5090.66грн.

Задовольняючи позов в цій частині суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вказані витрати не є витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому не можуть бути стягнуті з підстав визначених ст. 185 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на встановлення неповнолітній дочці брекетів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказані витрати викликані особливими обставинами, а тому частина понесених витрат має бути стягнута з батька дитини.

Доводи ОСОБА_4 про те, що встановлення брекетів не зумовлено хворобою дочки, її каліцтвом чи іншими особливими обставинами, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині, спростовуються обставинами справи, встановленими судом.

Так, відповідно до епікризу від 14 вересня 2018 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходилася на ортодонтичному лікуванні у міський дитячій стоматологічній поліклініці з 04 квітня 2016 року з діагнозом «Звуження верхньої та нижньої щелеп, вестибулярне положення 13 та 23 зубів». У звязку з неможливістю закінчення лікування знімним апаратом запропонована незнімна техніка.

06 травня 2016 року, відповідно до запису в амбулаторній картці ОСОБА_6, лікарем-стоматологом ОСОБА_12 рекомендовано встановлення брекетов на верхню та нижню щелепи (брекети - складні ортодонтичні незнімні конструкції (апарати) для корекції положення зубів людини при порушеннях прикусу і нерівності зубного ряду).

Згідно товарного чеку від 06.05.2016 року за зліпок, виготовлення та встановлення брекетів у кількості 2 штук позивачем сплачено 9400грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності медичних показань для встановлення неповнолітній ОСОБА_6 брекетів, на виконання вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано.

Враховуючи, що встановлення брекетів зумовлено вадами розвитку щелеп, нерівністю зубного ряду дитини, ОСОБА_6, які можуть бути усунуті із застосуванням незнімної техніки (брекетів), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказані витрати викликані особливими обставинами і в силу вимог ст. 185 СК України, частина цих витрат має бути покладена на батька дитини.

Враховуючи, що на утриманні позивачки знаходяться, двоє неповнолітніх дітей та повнолітній син, який продовжує навчання, розмір її доходу, відповідно до відомостей про застраховану особу, не перевищує розміру заробітної плати відповідача, апеляційний суд погоджується з визначеним судом розміром участі батька у додаткових витратах на дитину визначеним судом 1/2 частина від понесених витрат.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки слід змінити, зменшивши розмір стягнутих додаткових витрат з 7245,33грн. до 4070,00грн.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог щодо стягнення витрат понесених на придбання ліків для лікування неповнолітньої дочки суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено, що ці витрати викликані особливим обставинами, а саме хворобою дочки.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, слід змінити зменшивши розмір присуджених до сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, з 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно до 1/6 частини, а також зменшити розмір стягнутих додаткових витрат на утримання неповнолітньої дочки з 7245,33грн. до 4070,00грн.

Враховуючи загальну ціну позову за позовними вимогами про стягнення аліментів та на додаткових витрат на дитину, визначену відповідно до вимог ст.176 ЦПК України, з урахуванням збільшення у травні 2017 року позовних вимог, розмір судових витрат (судового збору), що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 640грн. У звязку із чим рішення суду в цій частині також слід змінити, зменшивши суму стягнення судового збору на користь держави з 1280грн до 640грн.

В решті рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг, в цій частині, не спростовують правильних висновків суду, а тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 375, 376 , 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суд Херсонської області від 21 червня 2018 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно до 1/6 частини усіх видів доходу щомісячно, з моменту звернення 30 серпня 2016 року і до закінчення навчання, або до досягнення двадцяти трьох років, або за умови яка з цих подій настане раніше.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 додаткових витрат на утримання неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 7245,33грн. до 4070,00грн.

Зменшити розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_4 на користь держави з 1280,00грн. до 640,00грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 24 вересня 2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1