Справа №345/797/18
Провадження № 2/345/620/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Служба у справах дітей Калуської міської ради про визнання осіб такими, що втратила право користування жилим приміщенням, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору дарування від 21.03.2002 року він набув у власність квартиру АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Однак, спільне життя з відповідачкою не склалось, і упродовж тривалого часу вони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо на протязі семи років. Діти проживають з відповідачкою по АДРЕСА_3. Їхніх особистих речей немає в квартирі, а також відповідачі не беруть участі в утриманні житла. Тому позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, представник позивача подав суду заяву, де просить справу розглянути в його відсутності та відсутності його довірителя, позов підтримують в повному обсязі та прося його задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить провести без її участі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Калуської міської ради - Бідюк Т.М. у судове засідання не з'явилася, однак подала суду зяву про слухання справи у відсутності представника слуби у справах дітей Калуської міської ради. Також в заяві зазначила, що з позовом в частині визнання втрати права користування жилим приміщенням малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не погоджується, оскільки у відповідності до ст.18 ч.2 З» «Про охорону дитинства» діти-члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем. Батько малолітніх дітей батьківських прав не позбавлений, мати дітей ОСОБА_2 жодного права власності не має, тому батько визнаючи своїх малолітніх доньок такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, порушує охоронювані законом інтереси дітей, що призводить до звуження обсягу існуючих майнових прав дітей.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 21.11.2001 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.03.2002 року позивач набув у власність квартиру АДРЕСА_1 - (а.с.17).

Відповідно до довідки виданої Центром надання адміністративних послуг Калуської міської ради від 02.01.2018 року №24 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за вказаною адресою в числі інших осіб, зареєстровані: дружина ОСОБА_2 та дочки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - (а.с. 8).

Згідно копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають у вкартирі АДРЕСА_1, відповідачі по справі зареєстровані у даній квартирі - (а.с.11-16). Про те, що відповідачі не проживають за місцем реєстрації понад рік підтверджується актом про встановлення факту не перебування (факту не проживання ) від 18.12.2017 року №423, складеного комісією в складі юриста КП «ЖЕО №4» - ОСОБА_9, майстра - ОСОБА_10 та контролера ОСОБА_11 - (а.с.9).

Стаття 72 ЖК України зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 30.08.2018 року, вбачається, що відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають в квартирі по АДРЕСА_3, власником якої є дідусь ОСОБА_12 - (а.с.3).

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши докази в судовому засіданні, суд не знайшов поважних причин не проживання відповідачів по місцю своєї реєстрації, і приходить до висновку, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без поважних причин не проживають в спірній квартирі понад рік, а тому втратили право на користування цим житлом.

Згідно із ч.ч.3,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Враховуючи, що ОСОБА_2 втратила право на користування житлим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, то слід визнати такими, що втратили право на користування даним жилим приміщенням також і її дочки: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що позов слід задоволити.

На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.ст.29,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 - такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий :