КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/4543/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/824/1955/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності на майно та поділ майна. Зазначила, що в період з березня 2007 року по серпень 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали як чоловік та дружина однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За період їхнього спільного проживання з відповідачем однією сім'єю між ними склалися відносини, притаманні подружжю: вони проживали разом, були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали по відношенню один до одного взаємні обов'язки. За період спільного проживання однією сім'єю сторонами було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та автомобіль марки RENAULT KOLEOS, д.н.з.НОМЕР_3. Вищевказане спільне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 В період з вересня 2009 року по січень 2010 року вони спільно в квартирі здійснювали ремонт та облаштування. Позивачка ОСОБА_3 просила встановити факт проживання її однією сім'єю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу за період з березня 2007 року по серпень 2015 року; визнати об'єктом права спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1; в порядку поділу майна припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на ? частину квартири; визнати об'єктом права спільної сумісної власності автомобіль марки RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3; в порядку поділу майна припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину автомобіля марки RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, та визнати за нею право власності на ? частину автомобіля; залишити за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та на ? частину автомобіля марки RENAULT KOLEOS номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 22 квітня 2007 року по серпень 2015 року.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

В порядку поділу майна припинено право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності за ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 автомобіль марки RENAULT KOLEOS номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

В порядку поділу майна припинено право власності ОСОБА_2 на ? частину автомобіля марки RENAULT KOLEOS номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3, та визнати право власності за ОСОБА_3 на ? частину автомобіля марки RENAULT KOLEOS НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

В порядку поділу майна залишено право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В порядку поділу майна залишено право власності за ОСОБА_2 на ? частину автомобіля марки RENAULT KOLEOS номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

У решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5703 грн. 15 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, суд безпідставно вважав встановленим факт проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 однією сім'єю з 2007 року, пославшись на те, що позивачка була зареєстрована в квартирі. ОСОБА_3 була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 лише в 2010 році. На думку апелянта факт проживання однією сім'єю сторін не доведений показами свідка, яка є подругою ОСОБА_3 Свідок показала, що бачила ОСОБА_3 і ОСОБА_2 раз на рік, про їх відносини знає зі слів ОСОБА_3 Не погоджується з обґрунтуванням рішення суду із посиланням на п.1.6. іпотечного договору, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю. Вказані умови договору були вписані за ініціативою працівників банку. Позивачка ОСОБА_3 виступила поручителем за його зобов'язаннями за кредитним договором, проте кредит він погасив повністю самостійно, оскільки мав достатній дохід. Частину коштів для оплати вартості квартири - 200 000 грн. він взяв у боргу у свого знайомого - ОСОБА_4 Автомобіль марки RENAULT KOLEOS НОМЕР_4, 2010 року випуску, також придбаний за його кошти. Перший внесок за автомобіль він взяв з продажу свого особистого автомобіля MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску. Інша частина вартості автомобіля була оплачена в кредит. Наявність довіреності на ім'я ОСОБА_3 на керування та розпорядження автомобілем, а також складання ним заповіту на ім'я позивачки не свідчить про наявність сімейних відносин. Вважає, що позивач не довела наявність спільного бюджету у неї та ОСОБА_2

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 31 січня 2008 року між ОСОБА_2, АКБ «Укрсоцбанком» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд», було укладено договір № 1-58/31-01 про участь у Фонді фінансуванні будівництва виду «А» Новий Світ, відповідно до якого було проінвестовано квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 85,0 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. (а.с. 12-13, т. 1). 20 лютого 2008 року сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору.

На підставі рішення виконкому Боярської міської ради від 06 жовтня 2009 року №142/5 на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10 листопада 2009 року (а. с. 10, т. 1).

20 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту № 44.29-48-99/І, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 в сумі 58 934 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 19 лютого 2033 року, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом шляхом сплати щомісячних платежів.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору кредиту № 44.29-48-99/І від 20 лютого 2008 року визначено, що кредит надається позичальнику на наступні цілі: для інвестування у житлове будівництво трьохкімнатної квартири-будівельний номер АДРЕСА_1, відповідно до Договору № 1-58/31-01 про участь у Фонді фінансуванні будівництва виду «А» Новий Світ від 31 січня 2008 року (з усіма змінами і доповненнями, в тому числі Додаткова угода від 20 лютого 2008 року), укладеного між Позичальником, АКБ «Укрсоцбанком» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд», Договору уступки майнових прав на нерухомість № 58/31-01 від 20 лютого 2008 року (з усіма змінами і доповненнями, в тому числі Додаткова угода від 20 лютого 2008 року), укладеного між Позичальником, АКБ «Укрсоцбанком», та ТОВ «Фінансова компанія «Фінбуд».

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Договором кредиту № 44.29-48-99/І 20 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 44.02-13-157/І, відповідно до умов п. 1. якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру за будівельним АДРЕСА_1.

Також в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань за Договором кредиту № 44.29-48-99/І 20 лютого 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 44.02-13-158/І (а. с. 14-15, т. 1).

09 липня 2010 року між ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» і ОСОБА_2 був укладений Договір № 277 купівлі-продажу транспортного засобу в кредит, відповідно до умов якого покупець зобов'язується оплатити та прийняти, а продавець передати у власність покупцю автомобіль RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, білого кольору. Ціна договору складає 284 700 грн., в т. ч. ПДВ-47450,00 грн.

19 липня 2010 року між ПАТ «Індекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 350/737350, відповідно до якого ПАТ «Індекс-Банк» надало ОСОБА_2 кредит в сумі 113 880 грн. строком повернення до 18 липня 2013 року на придбання автомобіля RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску .

19 липня 2010 року між ПАТ «Індекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави, відповідно до якого він передав банку в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 350/737350 від 19 липня 2010 року, автомобіль RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску (а. с. 53-61, т. 1).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 350/737350 від 19 липня 2010 року між ПАТ «Індекс-Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №350/737350-п (а .с. 49-50, т. 1).

15 липня 2010 року автомобіль RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, був зареєстрований за ОСОБА_2 (а. с. 11, т. 1).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 22 квітня 2007 року по серпень 2015 року. Суд визнав спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску та поділив вказане майно між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 4 ст.65 СК України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до п.24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка, визначено в ст. 57 СК України.

Як зазначає ОСОБА_3, вона проживала спільно з відповідачем ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня 2007 року.

Вказані обставини підтверджені показами свідка ОСОБА_5

Відповідно до наявних в матеріалах справи документів при укладенні кредитного договору № 44.29-48-99/І від 20 лютого 2008 року для оплати інвестицій в квартиру АДРЕСА_1, ОСОБА_2 надав банку інформацію, що він проживає однією сім'ю без реєстрації шлюбі із ОСОБА_3

У зв'язку з цим при укладенні договору на останній сторінці договору було викладено заяву ОСОБА_3, згідно з якої вона надала згоду ОСОБА_2 на укладення договору кредиту (а.с. 23, т. 1).

Згідно з п. 1.6. іпотечного договору при укладенні договору ОСОБА_2 засвідчив, що предмет іпотеки є спільною сумісною власністю, оскільки набутий ним у період спільного проживання однією сім'ю без реєстрації шлюбі із ОСОБА_3, і відповідно до ст.ст. 60, 65, 74 СК України передається в іпотекою за згодою ОСОБА_3 (а. с. 24, т. 1).

Згода ОСОБА_3 на укладення ОСОБА_2 іпотечного договору була викладена в окремій заяві.

В п. 6.10 договору застави від 19 липня 2010 року, укладеного між ПАТ «Індекс-Банк» та ОСОБА_2, зазначено, що договір укладається за згоди дружини останнього - ОСОБА_3 (а. с. 53-61, т. 1).

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 19 червня 2010 року ОСОБА_3 внесені грошові кошти в сумі 24000 грн. за оплату спірного автомобіля.

21 лютого 2012 року ОСОБА_2 написав заповіт на ім'я ОСОБА_3, згідно з яким він заповів їй все своє майно. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 33, т. 1).

27 жовтня 2010 року та 24 липня 2014 року ОСОБА_2 видав на ім'я ОСОБА_3 довіреності на користування та розпорядження автомобілем марки RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску (а.с. 34, 35, т. 1).

Також, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_3 здійснювала замовлення і сплачувала кошти за установку ролетів, натяжних стель, виготовлення і встановлення меблів в спірній квартирі, займалась ремонтом в квартирі.

В розділі 6 договору поруки та в розділі 7 договору застави від 19 липня 2010 року вказано, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 проживають за однією адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, суду першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за період з 22 квітня 2007 року по серпень 2015 року, та поділив квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, як спільну сумісну власність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як суперечливі покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, про надання ОСОБА_2 грошових коштів у борг на придбання спірного майна, а та вважав доведеним факт проживання сторін однією сім'ю без реєстрації шлюбу на підставі оцінки у сукупності наданих позивачкою письмових доказів та показів свідка ОСОБА_5

Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_2 на безпідставність визначення у п .1.6. іпотечного договору від 12.02.2008 року, що квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності, оскільки набута ним у період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Вказана інформація була самостійно ОСОБА_2 при укладанні договору іпотеки та посвідченні його нотаріусом.

Доводи апелянта, що в період набуття права власності на спірне майно ОСОБА_8 мала незначний дохід колегія суддів вважає безпідставними з оглядуна полоежння ст. 57,60,61 СК України. Відповідно до вказаних положень СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), або у одного із них був більший дохід. При цьому, заробітна плата є також спільним сумісним майном подружжя.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ОСОБА_3 факту проживання з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2007року по серпень 2015 року. Відповідач ОСОБА_2 не довів суду, що в період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 спірне майно було придбане за його особисті кошти. Посилаючись на те, що частина вартості автомобіля RENAULT KOLEOS, номер кузова НОМЕР_4, 2010 року випуску, була оплачена за рахунок продажу належного йому автомобіля MITSUBISHI LANCER, 2006 року випуску, відповідач не надав доказів на підтвердження його продажу, ціни, за яку він був проданий, а також того, що вилучені кошти витрачені на придбання спірного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.