Справа № 761/1988/18 Головуючий 1 інстанція - Мальцев Д.О.
Проваження № 22-ц/824/1063/2018 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 листопада 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Асоціації «Національна Туристична організація України» на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Асоціації «Національна Туристична організація України» про поновлення на посаді та стягнення заборгованості із заробітної плати,-

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнив і мотивував тим, що рішенням загальних зборів засновників від 02 лютого 2017 року, оформленого протоколом № 1, створено Асоціацію «Національна Туристична організація України», затверджено Статут асоціації та призначено його на посаду директора вказаної Асоціації.

Вказував, що рішенням Президентської ради Асоціації від 01 грудня 2017 року припинено його повноваження на посаді директора Асоціації із 01 грудня 2017 року і призначено нового директора - ОСОБА_6Посилався, що дане рішення є незаконним, оскільки прийняте Президентською радою Асоціації з перевищенням повноважень та порушенням порядку припинення/призначення директора Асоціації, що передбачений її Статутом, а саме: за відсутності станом на 01 грудня 2017 року сформованої Розширеної ради, до компетенції якої Статутом віднесено надання погодження на звільнення директора, Президентська рада не мала права одноособово припиняти його повноваження як директора Асоціації. Всупереч положенням п.5.4.19 Статуту Асоціації щодо обов'язкової присутності директора Асоціації на засіданні Президентської ради, його не було повідомлено про засідання Президентської ради 01 грудня 2017 року. Окрім того, рішення не містить жодних підстав для припинення його повноважень, в той час як у п.5.9.7 Статуту чітко передбачено можливість Президентської ради відкликати директора з займаної посади лише у разі невідповідності його дій вимогам законодавства, Статуту Асоціації, рішенням загальних зборів, Президентської Ради.

У зв'язку з наведеним, а також посилаючись на те, що за період роботи із 02 лютого по 02 грудня 2017 року він не отримував заробітку, просив поновити його на посаді директора Асоціації «Національна Туристична організація України» із 02 грудня 2017 року;

- 2 -

стягнути із відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 32000 грн. та 5344,71 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; скасувати рішення Президентської ради Асоціації «Національна Туристична організація України» від 01 грудня 2017 року в частині припинення його повноважень директора та призначення на посаду директора Асоціації «Національна Туристична організація України» ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення президентської ради Асоціації «Національна Туристична організація України» від 01 грудня 2017 року у частині припинення повноважень ОСОБА_4 як директора Асоціації, поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Асоціації «Національна Туристична організація України» із 01 грудня 2017 року та стягнуто із Асоціації «Національна Туристична організація України» на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати у розмірі 32000 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 11014,16 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів. Допущене негайне виконання рішення суду у частині поновленні на роботі та стягненні заробітку за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням, відповідач Асоціація «Національна Туристична організація України» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скарга мотивована тим, що справа розглянута у відсутність відповідача, який не був повідомлений про час розгляду справи, оскільки повістки направлялися за іншою адресою. Суд не врахував, що позивач не підтвердив свої трудові відносини з Асоціацією. Так позивач набув статусу голови виконавчого органу на підставі рішення засновників, проте він не оформлявся на роботу, з ним не укладався трудовий договір чи контракт, не вносилися записи до трудової книжки, він не брався на облік у податковій як найманий працівник тощо. Суд залишив поза увагою, що повноваження позивача були припинені відповідно до приписів ст.99 ЦК України, а не норм КЗпПУ. Суд неповно з'ясував обстаивни справи та не врахував, що позивач був повідомлений про засідання президентської ради 01 грудня 2017 року та про її наслідки телефонограмами. Судом взяті до уваги довідки про заробіток, які не відповідають вимогам закону.

Позивач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представники відповідача Асоціації «Національна Туристична організація України»ОСОБА_7 і директор ОСОБА_6подану апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Києва як незаконне.

Позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які

- 3 -

сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання.

За приписами ч.5 ст.128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена стороні не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.

Згідно п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність відповідача Асоціації «Національна Туристична організація України», щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов'язкових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, поскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача, який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обгрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням загальних зборів засновників від

- 4 -

02 лютого 2017 року, оформленого протоколом № 1, утворено юридичну особу - Асоціацію «Національна Туристична організація України», затверджено Статут асоціації та призначено на посаду директора вказаної Асоціації позивача ОСОБА_4

Згідно наказу № 1/к від 02 лютого 2017 року ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків директора Асоціації «Національна туристична організація України».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 із 02 лютого 2017 року перебував у трудових відносинах із відповідачем Асоціацією «Національна Туристична організація України».

Рішенням Президентської ради Асоціації від 01 грудня 2017 року припинено повноваження ОСОБА_4 на посаді директора Асоціації із 01 грудня 2017 року і призначено нового директора - ОСОБА_6

Також, судом встановлено, що при прийнятті Президентською радою Асоціації рішення про припинення повноважень позивача на посаді директора відповідачем не дотримано положень Статуту, зокрема рішення прийняте без його погодження із Розширеною радою Асоціації та без зазначення підстав припинення повноважень, якими згідно Статуту є невідповідність дій директора вимогам законодавства, Статуту, рішенням Загальних зборів.

Так згідно з п.п.5.4.23.9, 5.6.1 Статуту Асоціації призначення і звільнення директора Асоціації здійснюється Президентською Радою за погодженням з Розширеною радою Асоціації, яка включає в себе Президентську раду, представників Регіональних туристичних організацій, галузевих туристичних організацій, а також голів інститутів, постійних комітетів та робочих груп Асоціації.

Згідно п.п.5.8.7 Статуту Асоціації директор може у будь-який час бути відкликаний зі своєї посади або відсторонений від виконання своїх обов'язків Президентською радою у разі невідповідності його діям вимогам законодавства, Статуту НТО, рішенням Загальних зборів.

Окрім того, всупереч Статуту Асоціації позивача не було повідомлено про засідання Президентської ради 01 грудня 2017 року, що суперечить п. 5.4.19 Статуту Асоціації щодо обов'язковості присутності директора Асоціації на засіданні Президентської ради, який забезпечує ведення протоколу засідання.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

З огляду на те, що рішення про припинення повноважень позивача на посаді директора Асоціації прийнято Президентською радою Асоціаціїз перевищенням повноважень та порушенням порядку припинення/призначення директора, що передбачений її Статутом, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 про скасування рішення Президентської ради Асоціації в частині припинення його повноважень та поновлення його на посаді директора підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів ст.235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, який одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Згідно роз'яснень п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08 лютого 1995 року, та довідки Асоціації від 01 грудня 2017 року про те, що в останні 2 календарні місяці перед звільненням з роботи заробітна плата позивача становила в жовтні 2017 року 3200 грн. за 21 відпрацьований

- 5 -

робочий день, а в листопаді 2017 року - 3200 гр. за 22 відпрацьованих робочих дні, колегія суддів стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу згідно вимог за період із 01 грудня 2017 року по 22 травня 2018 року в сумі 11014,16 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Окрім того, судом встановлено, що за період із моменту призначення позивача на посаду директора 02 лютого 2017 року і до моменту припинення його повноважень 01 грудня 2017 року позивачу не виплачувалася заробітна плата, що суперечить положенням ст.115 КЗпП України, та ст.24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

З огляду на довідку Асоціації про заробіток позивача колегія суддів стягує із відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату у сумі 32160 грн.

Відповідно до приписів ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі та присудження йому заробітку за один місяць.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не підтвердив свої трудові відносини з Асоціацією, бо він не оформлявся на роботу і з ним не укладався трудовий договір (контракт) необгрунтовані. В матеріалах справи міститься рішення загальних зборів засновників Асоціації «Національна Туристична організація України» від 02 лютого 2017 року про призначення на посаду директора Асоціації позивача ОСОБА_4 та наказ № 1/к від 02 лютого 2017 року про те, що ОСОБА_4 приступив до виконання обов'язків директора, які на думку колегії є належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України і які підтверджують перебування позивача у трудових відносинах із відповідачем.

Окрім того, згідно п.5.8.4 Статуту директор призначається Президентською радою за умови, що ця посада є його основним місцем роботи. Наведені положення у свою чергу доводять той факт, що між позивачем і відповідачем виникли трудові відносини.

Доводи скаржника про відсутність трудових відносин із позивачем з огляду на те, що він працював в інших організаціях безпідставні, оскільки посилаючись на вказані обставини, відповідач не надав суду належних доказів на їх підтвердження.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання у скарзі на те, що норми КЗпПУ не поширюються на спірні правовідносини, бо повноваження позивача були припинені відповідно до приписів ст.99 ЦК України, що у свою чергу не дає підстав для поновлення позивача на роботі.

Відповідно до ч.3 ст.99 ЦК України повноваження члена виконавчого органу товариства можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Аналіз змісту даної норми в контексті положень КЗпП України свідчить про те, що на спірні правовідносини щодо законності звільнення члена виконавчого органу товариства, який перебуває у трудових відносинах із товариством, поширюються положення КЗпП України, а відтак необхідно в тому числі перевіряти дотриманння вимог трудового законодавства щодо обгрунтованості звільнення.

Доводи скаржника про те, що призначення позивача на посаду директора не створює для нього будь-якого обов'язку по виплаті заробітку, безпідставні. З огляду на те, що позивач виконував трудові обов'язки, обумовлені п.п.5.8.6.1-5.8.6.21 Статуту Асоціації, він має право на оплату виконаної роботи згідно ст.94 КЗпП України, та Закону України «Про оплату праці».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про обгрунтованість

- 6 -

звільнення позивача з посади у зв'язку із невідповідністю його дій вимогам законодавства, Статуту Асоціації, рішенням загальних зборів та Президентської ради, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема у самому рішенні Президентської ради зазначено лише про пропозицію припинити повноваження директора та голосування з цього приводу. Жодних обставин, які слугували підставами припинення повноважень директора, у рішенні не наведено, обговорення не відбувалося, посилання на невідповідність дій директора вимогам законодавства, Статуту Асоціації тощо відсутні.

Подаючи у липні 2018 року заяву про перегляд заочного рішення, відповідач додав до заяви лист з назвою «Додакові матеріали до засідання Президентської ради 01 грудня 2017 року щодо припенння повноважень директора Асоціації ОСОБА_4.», де йдеться про порушення з боку директора, якими обгрунтовуються підстави для припинення його повноважень (т.1 а.с.122). Проте, відповідач не надав жодного належного і допустимого доказу у розумінні ст.ст.77, 78 ЦПК України, який би підтверджував зазначене у листі.

Доводи скарги про те, що позивач був повідомлений про засідання Президентської ради Асоціації 01 грудня 2017 року та про її наслідки телефонограмами не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідач не надав належних ідопустимих доказів, які б підтвердили такі доводи, а саме факт отримання телефонограм позивачем.

Посилання відповідача на те, що судом взяті до уваги довідки про заробіток, які не відповідають вимогам закону, безпідставні. Дійсно дані довідки не підписані головним бухгалтером, проте судом встановлено, що у спірний пееріод головний бухгалтер чи інший бухгалтер в Асоціації був відсутній.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Асоціації «Національна Туристична організація України» задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення президентської ради Асоціації «Національна Туристична організація України» від 01 грудня 2017 року у частині припинення повноважень директора - ОСОБА_4. Поновити ОСОБА_4 на посаді директора Асоціації «Національна Туристична організація України» з 01 грудня 2017 року.

Стягнути з Асоціації «Національна Туристична організація України» на користь ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати у розмірі 32000 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу (за період грудень 2017 року по 22 травня 2018 року) у сумі 11014,16 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягненні суми середнього заробітку за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: