Номер провадження: 22-ц/785/244/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

За участю секретаря Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

1.12.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, яка станом на 31.10.2015 року становить - 20482 гривні 22 копійки, яка складається з наступного:

2974, 07 гривень заборгованість за кредитом;

13206,62 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

2850,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

951,53 гривень штраф (процентна складова).

Вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 28.02.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач належним чином свої обов'язки не виконував утворилася зазначена заборгованість.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подало до суду апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процессуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути за їх відсутності.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

В апеляційній скарзі Банк зазначає, що ОСОБА_5 неодноразово отримував кредитні картки, строк дії останньої спливає 6/15, яку отримав 17.11.2011 року. Одночасно зазначає, що перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця картки, а не закінченням строку дії договору.При цьому розмір заборгованості підтверджується розрахунками, який доведений випискою по розрахунку клієнта.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 28.02.2007 року відповідач станом на 31.10.2015 року має заборгованість - 20482 гривні 22 копійки, яка складається з наступного:

2974, 07 гривень заборгованість за кредитом;

13206,62 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

2850,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

951,53 гривень штраф (процентна складова).

Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був підписаний кредитний договір № б/н від 30.01.2007 року, за яким було надано кредитні картки:

1)783095 30.01.2007р. 01/13;

2)188692 09.03.2010р. 01/14;

3)304345 17.11.2011р. - 06/15.

Відповідно до розрахунку вбачається, що відповідач користувався вказаною карткою, знімав кошти із банкоматів, здійснював погашення заборгованості через термінали обслуговування.

ОЦІНКА СУДУ

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог, районний суд виходив з того, що надані позивачем докази не підтверджують розмір основної суми боргу, не відображають період, за який вона утворилася, а нарахована сума заборгованості не підтверджується строком дії кредитного договору.

Штрафні санкції нараховуються за основною сумою заборгованості, яка не доведена, тому підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

Проте судова колегія не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.І ст.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ч.І ст.634 ЦК, підписавши заяву, фізична особа, приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто, з моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений кредитний договір в порядку ч.І ст.634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування).

Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

За умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку (п. п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Судом встановлено, що Банк звернувся до суду у грудні 2015 року, тобто в межах строків позовної давності.

З анкети-заяви позичальника та виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що основною карткою за договором є картка № 783095 зі строком дії до 01/13.

09.03.2010 року при звернені відповідача у відділення Банку йому було переоформлено існуючу кредитну карту на кредитну картку № 188692 зі строком дії до 01/14 (факт отримання карти та ПІН-коду до неї підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві від 09.03.2010 року у графі КАРТУ И ПИН ПОЛУЧИЛ). А 17.11.2011 року карту № 304345 зі строком дії до 06/15.

Також, про факт отримання кредитних карток після їх перевипуску свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої чітко вбачається, що відповідач користувався вказаної карткою, знімав кошти з банкоматів. здійснював погашення заборгованості через термінали самообслуговування тощо, вказані операції є неможливими без фізичного пред'явлення кредитної картки.

Позивачем було надано до суду виписку по руху коштів , де чітко прослідковується , що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримав кошти через банкомати та здійснював розрахунки у магазинах.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Отже, є доведеним факт укладання між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише з заяви позичальника, а й також з Умов та правил надання банківських послуг.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові з підстав недоведеності суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України саме на відповідача покладено обов'язок доведення того факту, шо він не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до нього пред'явлено позов, або за договором відсутня заборгованість.

Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості.

Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-бухгалтерської експертизи з метою з'ясування питання наявності або відсутності заборгованості відповідача за кредитним договором не проводилась, а надані до суду документи належним чином не досліджені.

З огляду на викладене районний суд необґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав та наявних в матеріалах справи доказів для задоволення позову.

З врахуванням вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що в силу ст.376 ч.1 п. 3,4 ЦПК України, рішення районного суду підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення.

Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК, судова колегія повертає Банку понесені судові витрати при сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, так як підтверджені документально ( 1218 + 1339,80) = 2 557 грн.,80 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН 9, що проживає, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20482 гривні 22 копійки, за кредитним договором № б/н від 28.02.2007 року, яка складається:

2974, 07 гривень заборгованість за кредитом;

13206,62 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом;

2850,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина),

951,53 гривень штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН 9, що проживає, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати в сумі 2 557 грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 25.06.2018р.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді - Н.А. Кононенко

ОСОБА_6