Справа № 303/7353/18
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Довжанин В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, Державної казначейської служби України, треті особи суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук Олег Андрійович, Державна судова адміністрація України про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства звернувся до суду із позовною заявою до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, Державної казначейської служби України, треті особи суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук Олег Андрійович, Державна судова адміністрація України про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 18 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору відступлення права вимоги недійсним. Цього ж дня, автоматизованою системою суду проведено розподіл справи та визначено головуючого суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук Олега Андрійовича. 11 травня 2018 року у згаданій справі прийнято ухвалу про відкриття провадження, з істотним порушенням строків, передбачених ч. 1 ст. 187 ЦПК України.

Вказана вище ухвала була оскаржена позивачем ОСОБА_1 до апеляційного суду Закарпатської області, де 22.10.2018 року винесено постанову про скасування ухвали суду першої інстанції та передачі справи за підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

До відкриття провадження Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області також винесено ухвалу від 30 червня 2018 року про забезпечення позову, яким заборонено вчиняти будь які дії щодо іпотечного майна.

На думку позивача ОСОБА_1, скасування ухвали про відкриття провадження є підтвердженням незаконності ухвали про забезпечення позову, оскільки за встановлених апеляційним судом обставин Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області за головуванням судді Придачук О.А. не міг розглядати питання про забезпечення, в період з 30.04.2018 року по 22.10.2018 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А. вчинені незаконні дії, якими обмежені права та свободи позивача та істотно порушено розумний розгляд спорів, а тому вважає, що йому нанесена шкода, яка повинна бути відшкодована державою.

Вивчивши позовну заяву та додатки до неї суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зводяться до незгоди із ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року та від 30 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі та про забезпечення позову відповідно (справа №308/4072/18).

Згідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині першій статті 19 ЦПК України зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства..

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено про те, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» вказано, що суди та судді при розгляді ними цивільних,господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

У статтях 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися в порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Отже, законність процесуальних судових рішень і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.

Аналіз зазначених положень свідчить про те, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з розглядом конкретної справи, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом апеляційного оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2018 року про відкриття провадження у справі №308/4072/18, за результатами якого ухвала суду першої інстанції скасована, при цьому правом оскарження ухвали про забезпечення позову ОСОБА_1 не скористався.

За таких обставин розгляд судом позовних вимог, предметом яких є по суті оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом конкретної справи (від стадії відкриття провадження у справі до ухвалення рішення, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено, а отже даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому слід відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, 260 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, Державної казначейської служби України, треті особи суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук Олег Андрійович, Державна судова адміністрація України про відшкодування шкоди.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.М. Довжанин