Справа № 372/1979/18
Провадження № 2-1290/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 листопада 2018 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченка О.М.,

за участі секретаря Євдокімової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.05.2016 року в місті Київ по вул. Смілянська 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «LDV 400 Convoy», д.н.з. АI 7145 ВH, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Hundai H 200», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2. 02.06.2016 року постановою Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи ОСОБА_3, страхове відшкодування в сумі 19127 грн. 25 коп. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило субєкта оціночної діяльності,послуги якого складають 650 грн. 00 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 19777 грн. 25 коп., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 гривень.

Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження на 11 жовтня 2018 року на 09 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 02.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з поясненнями чи запереченнями (Відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 16.05.2016 року о 17 год. 00 хв., в м. Київ, по вул. Смілянська 7 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «LDV 400 Convoy», д.н.з. АI 7145 ВH, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Hundai H 200», д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2. В результаті ДТП автомобіль НОМЕР_2 був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до с. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки (діяльністю, повязаною з використанням, зберіганням або утриманням ; транспортних засобів, механізмів та обладнання та ін.), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, сприяла недбалість її власника (володільця), шкода завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому використанні, так і при мимовільному прояві їх шкідливих властивостей.

Відповідно до підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове рахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою щільно-правову відповідальність.

На момент настання ДТП 16.05.2016 року, відповідальність ОСОБА_1 не застрахована за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь уповноваженої потерпілої особи, власника транспортного засобу марки «Hundai H 200», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3, страхове відшкодування в сумі 19127 грн. 25 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 06.07.2016 року та Звіту №1250 від 01.07.2016 року позивач відшкодував ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 19127,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6273 рв від 11.08.2016 року.

Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин |настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

З метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю НОМЕР_2, позивач залучив субєкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4, послуги якого складають 650 грн., що підтверджується рахунком № 33435 від 31.05.2016 року, актом виконаних робіт та платіжним дорученням.

Оскільки МТСБУ відшкодувало шкоду, завдану іншою особою, то відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу , який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Зокрема, ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведені належними і допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню, та стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача понесених витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 19127 грн. 25 коп. та витрат понесених на проведення дослідження КТЗ та збір документів в розмірі 650 грн. 00 коп.

Враховуючи, що суд задовольняє заявлений позов в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 1762, 00 гривень, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 82, 141, 247, 265, 280-285, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 08722, Київська область, Обухівський район, с. Трипілля, вул. Лермонтова, буд. 25, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, буд. 8, ) витрати, повязані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 19 127 грн. 25 коп.; витрати, понесені на проведення дослідження КТЗ та збір документів, у розмірі 650 грн. 00 коп.; судові витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 1762,00 грн., а всього стягнути 21539 гривень 25 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Суддя О.М. Зінченко