ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1681/17

Головуючий у першій інстанції - Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/258/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач: ОСОБА_4,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_4,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди,

прізвище судді: Киреєв О. В.; місце постановлення ухвали: м. Носівка,

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просили усунити їм перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, вселити їх у вказаний житловий будинок та зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачам в користуванні житловим будинком.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року прийнято відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від позову. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди. Відмовлено ОСОБА_4 та його представнику - адвокату ОСОБА_5 у задоволенні заяви про відшкодування відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

-закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та зобов'язання не чинити перешкоди, як такий, що поданий безпідставно та має штучний характер;

-визнати дії позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх представника - адвоката ОСОБА_6 такими, що зловживають своїми процесуальними правами та накласти до цих осіб вид заходу процесуального примусу у вигляді штрафу;

- всі судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а також всі понесені витрати відповідача ОСОБА_4 на правову допомогу адвоката ОСОБА_5 у розмірі 50000 грн., пов'язані із участю у даній справі (консультації, складання процесуальних документів, транспортні витрати та витрати, пов'язані з проживанням та інші) покласти на позивача ОСОБА_2, та стягнути з останньої на користь відповідача ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що пред'являючи позов до відповідача, що має очевидно штучний характер, позивачі не дотрималися вимог ст.ст.175-177 ЦПК України. Скаржник, посилаючись на ст.ст. 12, 44, 137, 141, 142, 255 ЦПК України, просив задовольнити його вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Приймаючи відмову від позову та закриваючи провадження, суд першої інстанції, керуючись п.1 ч.2 ст.49, п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, виходив з того, що відмова від позову не суперечить закону і не порушує прав та охоронюваних законом інтересів сторін.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив із відсутності допустимих доказів їх понесення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.

За матеріалами справи вбачається, що 22.11.2017 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1991 року, від якого мають повнолітніх дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

В період шлюбу ОСОБА_4 зареєстрував в цілому за собою право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1.

За спільні кошти подружжям було здійснено переобладнання та добудова до вказаного житлового будинку, в наслідок чого загальна площа будинку збільшилася з 60,7 кв. м. до 88 кв.м..

У 2013 році шлюб між подружжям було розірвано, а з 2015 року відповідач чинить позивачам перешкоди у користуванні житловим будинком.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що підставою подання заяви про відмову від даного позову стала зневіра у захисті їх прав, оскільки позивач дізналася, що у червні 2018 року відповідач ОСОБА_4 подарував житловий будинок АДРЕСА_1 своїй матері ОСОБА_8 Крім того, будинок було подаровано за старим технічним паспортом, у якому зазначено, що будинок має загальну площу 60,7 кв.м., житлову площу 24,8 кв.м.

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні витягом з Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с. 86) про те, що 14.06.2018 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Лазоренко Л.Є. було посвідчено договір дарування, за яким власником житлового будинку АДРЕСА_1 стала ОСОБА_8 Тобто, на час розгляду справи змінився власник домоволодіння та відповідно - відповідач, що свідчить про те, що відмова від позову не свідчить про зловживання особами своїми процесуальними правами. Проживання позивачів в іншому місці також дає підстави вважати, що вимоги про вселення заявлені підставно.

Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільно-процесуальне законодавство визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України).

Згідно із п.3 ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживання процесуальними правами дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд враховує також наступне.

В матеріалах справи міститься заява від 18.06.2018 року, подана від представника ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 про визнання дій позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника - адвоката ОСОБА_6, за якою адвокат просить визнати позивачів такими, що зловживають своїми процесуальними правами та накласти до цих осіб штраф; закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, як такий, що поданий безпідставно та має штучний характер; всі судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а також всі понесені витрати відповідача ОСОБА_4 на правову допомогу адвоката ОСОБА_5 у розмірі 50000 грн., пов'язану із участю у даній справі (консультації, складання процесуальних документів, транспортні витрати та витрати, пов'язані з проживанням та інші) покласти на позивача ОСОБА_2, кошти які стягнути з останньої на користь відповідача ОСОБА_4 з посиланням на те, що позов пред'явлений позивачами безпідставно, поданий до неналежного відповідача, за відсутністю предмета спору та має очевидно штучний характер.

Проте враховуючи обставини даної справи, апеляційний суд приходить до переконання, що є всі підстави вважати, що поданий у листопаді 2017 року позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не є безпідставним, а спір не має штучного характеру. Саме дії відповідача по даруванню домоволодіння своїй матері ОСОБА_8 за старим технічним паспортом, в якому зазначена загальна житлова площа 60 кв. м., та відповідно зміна власника спірного домоволодіння стали підставою для подання позивачами 24.09.2018 року заяви про відмову від позову.

Оскільки відмова від позову була вірно прийнята судом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність цих вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Голова судового засідання

Судді :