АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/2240/17

22ц/774/1553/К/18

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторонни справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - Грушівська сільська рада Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року про залишення без розгляду позовної заяви, постановленої суддею Семеновою Н.М. у місті Апостолове Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Грушівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання рішення про передачу земельної ділянки протиправним, та відновлення меж земельної ділянки.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, на підставі ч.6 ст.223 ЦПК України через залишення позивачем зали судового засідання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що ще до початку судового розгляду помічник судді повідомила, що через заяву представника відповідача, надіслану на електронну адресу суду розгляд справи відкладено на 11 червня 2018 року. Тому, коли головуючий оголосила про відсутність відповідачів, зрозумів, що справу відкладено через їх неявку, тому вийшов із зали суду.

Відзив на апеляційну каргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції керувався ч.6 ст. 223 ЦПК України й виходив з того, що позивач залишив зал судового засідання.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв'язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Згідно положення ч.ч.3,4,5,6 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наслідки, визначені частинами третьою - п'ятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання.

Колегія суддів, враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, перевіряє наявність правових підстав для залишення позову без розгляду та добросовісність ставлення позивача до своїх процесуальних обов'язків.

Як видно з матеріалів справи, позивач добросовісно виконував свої процесуальні обов'язки, Був присутнім в судовому засіданні 27 квітня 2018 року та 30 травня 2018 року. Як видно з тексту протоколу судового засідання головуючий у справі оголосила про надходження від відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, поставивши на обговорення клопотання про проведення судового засідання у відсутність відповідача та представника позивача. Згідно запису в журналі судового засідання №20 позивач повідомив суд, що йому слід подзвонити своєму представнику та до туалету. Згідно запису №21 протоколу головуючий оголосила, що позивач покинув зал судового засідання без поважних причин та дозволу суду ( а.с.91).

Колегія суддів вважає доречними доводи апеляційної скарги, що позивач вийшов із зали суду, оскільки вже був обізнаний про наступну дату розгляду справи, яку йому повідомив помічник судді, через що заслухавши головуючого, вийшов зателефонувати своєму представнику. Будучи достеменно переконаним, що розгляд справи відклали, оскільки йому повідомлено наступну дату розгляду. Про що повідомив суд та вийшов за природними потребами. ( а.с.91).

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про наявність доказів нехтування позивачем своїми процесуальними обов'язками та залишення зали судового засідання без підставно.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв'язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2018 скасувати направити матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Грушівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про визнання рішення про передачу земельної ділянки протиправним та відновлення меж земельної ділянки для подальшого розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: