ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2907/18 Справа № 183/4637/18 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року про повернення позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2-3).

Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернута позивачу (а.с. 21).

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування ухвали судді, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с. 26-29).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала судді скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли зокрема заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатністі у даній справі.

За положеннями ч. 1 ст. 47 ЦПК України цивільна процесуальна дієздатність це здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді. Цивільну процесуальну дієздатність мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Частиною 3 ст. 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого представника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 62 ЦПК України визначено, що довіреність від юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Згідно з частинами 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Приписами ч. 1 ст. 248 ЦК України визначено перелік правових підстав для припинення представництва за довіреністю, а саме у разі:

1) закінчення строку довіреності;

2) скасування довіреності особою, яка її видала;

3) відмови представника від вчинення дій, що були визначені довіреністю;

4) припинення юридичної особи, яка видала довіреність;

5) припинення юридичної особи, якій видано довіреність;

6) смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності;

7) смерті особи, якій видана довіреність, оголошення її по

Повертаючи позовну заяву, суддя першої інстанції, посилаючись на п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, виходив із того, що до позовної заяви не долучено довіреність чи будь-який інший документ на право підписання представником позовної заяви від імені позивача АТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, як представник АТ КБ «ПриватБанк», звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На підтвердження своїх повноважень представник додала до позовної заяви копію довіреності № 8332-К-Н-О від 31 серпня 2017 року, відповідно до якої ОСОБА_2, як представнику, надані права представляти інтереси Банку з наданням прав, передбачених законодавством для позивача зокрема подавати, підписувати, пред'являти та підтримувати позови в усіх судах всіх інстанцій. Вказана довіреність була видана ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі виконуючого обов'язки Голови Правління ОСОБА_3, яка діє на підставі Статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк» (затверджено наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 3 квітня 2017 року №409, погоджено Національним банком України 19.04.2017) і Протоколів №25 та №26 засідання Наглядової Ради ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2017 року. Довіреність є чинною до 31.12.2019 року.

Між тим, до позовної заяви додані два аркуші Статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк», затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 3 квітня 2017 року №409 та погодженого Національним банком України 19.04.2017 року (а.с. 15), з яких не вбачаються повноваження виконуючого обов'язки Голови Правління ОСОБА_3 на видачу та підписання довіреностей від імені Банку, як і не надано Протоколів №25 та №26 засідання Наглядової Ради ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.07.2017 року, що підтверджують такі повноваження.

Таких доказів не надано позивачем і до суду апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційної скарги позивача про те, що довіреність відповідає вимогам ст. 246 ЦК України та ст. 62 ЦПК України, необґрунтовані та не підтверджені матеріалами справи.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов'язань Публічного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.7. Статуту АТ КБ «ПриватБанк», а тому довіреності, видані перед зміною типу товариства, залишаються дійсними після зміни. Позивач зазначив, що довіреність видана на ім'я ОСОБА_2 від ПАТ КБ «ПриватБанк» була дійсною та чинною на момент подачі позову і до теперішнього часу; чинним законодавством не передбачено такої підстави припинення довіреності, як зміна найменування юридичної особи, а тому суддя першої інстанції, повертаючи позовну заяву, порушив порядок встановлений для вирішення питання, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і, відповідно, є підставою для скасування ухвали.

Проте, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки жодного доказу зміни найменування ПАТ КБ «ПриватБанк» позивачем не надано ані до суду 1 інстанції, ані до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про банки та банківську діяльність» реорганізація банку може здійснюватися шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Перетворення банку передбачає зміну організаційно-правової форми товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про Акціонерні товариства», зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов'язаних зі зміною назви.

У п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства»). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців».

Враховуючи вищезазначені обставини та надані докази, суддя дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви, посилаючись на те, що вона подана особою, яка не має повноважень на представництво інтересів АТ КБ «ПриватБанк», оскільки довіреність, додана до позовної заява, видана ПАТ КБ «ПриватБанк», а доказів зміни найменування з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк» позивачем не надано ані суду 1 інстанції, ані суду апеляційної інстанції.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, суттєвими для вирішення питання щодо обґрунтованості оскаржуваної ухвали, не являються, і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування суддею першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали про повернення позовної заяви, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, ухвалу судді про повернення позовної заяви слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: