Постанова

Іменем України

20 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 479/20/17

провадження № 61-24646св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В.В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - Кривоозерський районний центр зайнятості Миколаївської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 03 травня 2017 року, у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О., Локтіонової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Кривоозерський районний центр зайнятості Миколаївської області (далі - Кривоозерський центр зайнятості) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.

Позовна заява мотивована тим, що з 30 грудня 2013 року по 01 липня 2014 року ОСОБА_4 перебував на обліку в Кривоозерському центрі зайнятості як безробітний та отримував допомогу по безробіттю відповідно до пунктів 1, 3, 4 статті 22 та пункту 1 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон № 1533-III).

У зв'язку з верифікацією інформації Пенсійного Фонду України виявлено, що у період перебування у статусі безробітного відповідач, починаючи з

14 травня 2008 року, отримував пенсію на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач вказував на незаконність отриманої ОСОБА_4 допомоги по безробіттю, оскільки отримуючи пенсію на пільгових умовах на момент звернення до Кривоозерського центру зайнятості, він свідомо ухилився від наявного у нього обов'язку щодо повідомлення про таку обставину. У зв'язку із цим просив суд стягнути з відповідача виплачену йому допомогу по безробіттю, загальна сума якої становить 5 742,08 грн.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2017 року, у складі судді Микитей Л. Л., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при зверненні до Кривоозерського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного, ОСОБА_4 надано усі необхідні документи, і, зокрема, трудову книжку з відміткою про призначення йому пенсії. Судом не встановлено факт недобросовісності з боку відповідача, на що не може вказувати незнання відповідачем окремих норм законодавства.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 03 травня 2017 року рішення місцевого суду скасовано, та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Кривоозерського центру зайнятості 5 742,08 грн безпідставно отриманої державної допомоги по безробіттю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване відсутністю у поданій відповідачем заяві про надання статусу безробітного інформації про отримання останнім пільгової пенсії. Положеннями Закону України «Про зайнятість населення» саме на безробітного покладається відповідальність за достовірність поданих ним до центру зайнятості документів. Приховання факту отримання ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах та відмова повернути отримані ним кошти у досудовому порядку свідчить про обґрунтованість позовних вимог Кривоозерського центру зайнятості.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права

Зміст доводів касаційної скарги зводиться до того, що апеляційним судом не було взято до уваги, що при зверненні до Кривоозерського центру зайнятості ОСОБА_4 було подано оригінали документів, необхідних для вирішення питання про надання йому статусу безробітного та призначення йому відповідної державної допомоги. Серед вказаних документів була також і його трудова книжка з відміткою Управління Пенсійного фонду України про призначення йому пенсії. Зазначене, а також усне повідомлення відповідачем працівників Кривоозерського центру зайнятості про нарахування йому пенсії, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, свідчить про відсутність у нього умислу на приховання існування обставин, що могли б вплинути на виплату йому державної допомоги по безробіттю.

Позивач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Безробітним, згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

При цьому, відповідно до пункту першого частини першої статті 43 Закону № 5067-VI, статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

З урахуванням наведеного та виходячи з приписів пункту 13 частини першої статті 45 Закону № 5067-VI призначення пенсії на пільгових умовах є підставою для припинення реєстрації безробітного, а також унеможливлює таку реєстрацію у випадку звернення до служби зайнятості особи, яка таку пенсію вже отримує.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону № 1533-III застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 Закону № 1533-III передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судами установлено, що ОСОБА_4 було призначено виплату державної допомоги по безробіттю на підставі поданої ним 30 грудня 2013 року заяви, у якій, серед, іншого, зазначено про те, що ним не отримується пенсія на пільгових умовах.

Факт незаконного отримання відповідачем коштів, у період перебування ним на обліку як безробітний, виявлено в результаті проведеного 18 листопада 2016 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Так, в акті розслідування зазначається, що з інформації, наданої Кривоозерським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Миколаївської області, слідує, що ОСОБА_4 з 01 травня 2008 року отримує пенсію як ліквідатор аварії Чорнобильської катастрофи, категорія 2.

На підставі викладеного та із урахуванням наведених законодавчих положень, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, вірно виходив з того, що на час звернення за допомогою по безробіттю відповідач отримував пенсію на пільгових умовах, про що свідомо не повідомив позивача, а тому підстави для надання йому статусу безробітного та призначення йому матеріальної допомоги були відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська