Справа 222/460/2018
Провадження 2-о/222/74/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі

судді Доценко С.І.,

при секретарі Павловій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське, Нікольського району, Донецької області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьку, де вона мешкала все своє життя. Поховали її в м.Донецьку.

Заявник з 2011 року почала мешкати з ОСОБА_2 однією сім'єю, вели спільні справи по квартирі, мали спільний грошовий бюджет, вона доглядала ОСОБА_2 до самої її смерті. Разом, однією сім»єю вони проживали близько 6 років, а тому вважає, що має право на спадкування після її смерті. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Її син ОСОБА_3 помер в ІНФОРМАЦІЯ_8

Таким чином для отримання права на спадкування майна ОСОБА_2 заявник просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Авдіївка, Ясинуватського району, Донецької області в АДРЕСА_1 та встановити п» факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю більше п'яти років на дату настання смерті.

Заявник в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового розгляду справи

Представник заявника надала до суду заяву, в якій наполягає на задоволенні вимог заявника та просила суд розглянути справу у її відсутність.

Дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності суд встановив наступні фактичні данні.

Досліджуючи надані суду заявником до заяви в якості доказів копії паспортів заявниці ОСОБА_1.( а.с.4) та ОСОБА_2.( а.с.5) встановлено, що вони мають реєстрацію постійного місця проживання за різними адресами. Так заявник має реєстрацію постійного місця проживання за адресою АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 зареєстрована за адресою в АДРЕСА_3

Також, на підставі довідки № від 28 листопада 2017 року ( а .с.11)та відповіді УСЗН Нікольської РДА (а.с. встановлено, що заявниця ОСОБА_1 має реєстрацію в УСЗН Володарської РДА Донецької області як внутрішньо переміщена особа з зазначенням фактичного місця проживання (перебування) вул. Шкільна,35 с. Тополине, Володарського (нині-Нікольського) району Донецької області з 28.11.2017 року, яке залишається незмінним на час відповіді УСЗН ( на 10.04.2018 року) ОСОБА_1 отримує допомогу при народженні дитини на дитину ОСОБА_4 з 01.07.2016 року як внутрішньо переміщена особа.

Згідно з копією довідки про причину смерті (до форми №106/у №75 Центральноміської лікарні м. Донецька від 19.06.2017 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 від атеросклеротичної хвороби серця ( а.с.6)

Відповідно до відповіді Нікольського РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в архіві відділу та в Державному реєстрі актів цивільного стану актових записів про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 відомості відсутні (а.с.28,29).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру встановлено, що на 13.04.2018 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, але наявна інформація про існування заповіту ОСОБА_2 (№ у спадковому реєстрі 8519289), з датою посвідчення 24.12.2003 року, місце посвідчення Друга донецька державна нотаріальна контора , який є чинним. ( а.с.32)

Ст.315 ЦПК України надає право судам розглядати в порядку ЦПК справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п.2 ч.1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України , окрім визначених ч.1 ст.315 ЦПК України фактів, судом можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Виходячи із загальних положень розгляду справ в порядку окремого провадження , визначених в ст. 294 ч3 ЦПК України ,справи окремого провадження, до яких відноситься і встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, з урахуванням особливостей розгляду цих справ встановлених і цим розділом ЦПК..

Ст.317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, частиною першої якої встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвалою суду від 03.04.2018 року в порядку підготовки справи до судового розгляду було прийняте рішення про витребування у заявника ОСОБА_1 документів на підтвердження родинних відносин з ОСОБА_2, які давали б їй право в порядку ст. 317 ЦПК звертатись до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, відомості про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_2, документ на підтвердження доводів заявника про смерть сина ОСОБА_2, докази на те що зазначені в заяві чеки на придбання ліків були рекомендовані ОСОБА_2 згідно медичних документів.

Зазначені докази не були надані заявником та не забезпечена явка заявлених заявником свідків, які проживають на тимчасово окупованій території України і виклик яких судом в загальному порядку є неможливим.

Із заяви судом встановлено, що заявник просить встановити факт смерті особи та факт постійного проживання з нею більше 5 років для отримання права на спадкування як спадкоємець за законом четвертої черги (ст. 1264 ЦК України). Також постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті є підтвердженням прийняття спадщини та звільняє особу від обов'язку заявити про бажання прийняти спадщину протягом шести місяців з дня відкриття спадщини згідно ст.1270 ЦК України (ст. 1268 ЦК України).

Розгляд зазначених вимог в одному провадженні суд вважає за можливе, тому що вони є взаємопов'язаними та витікають одне із одного.

Заявником не подано на вимогу суду доказів про наявність родинних відносин між нею та особою, щодо якої вона просить визнати факт смерті, що давало би їй право на звернення до суду із зазначеною заявою відповідно до ст. 317 ЦПК України.

Суд вважає за можливе звернення із зазначеною заявою особи, яка не є родичем особи, щодо якої підлягає встановленню факт смерті, але яка є членом сім'ї зазначеної особи в розумінні ст. 3 СК України.

Згідно ч. 2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно положень ч. 4 ст3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Перевіряючи доводи заявника про спільне проживання її з особою, факт смерті якої підлягає встановленню, суд виходить із положень частин 1,6 ст.29 ЦК України, згідно яких місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України.

Зі змісту ст.6 вищевказаного Закону вбачається, що громадянин України, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місяця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як роз'яснено в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз вищевикладених норм законодавства, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання і лише при відсутності в паспорті спадкоємця, який проживав зі спадкодавцем на час його смерті, відмітки про реєстрацію місця проживання може бути підставою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження.

Судом встановлено, що особа, щодо якої заявник бажає встановити факт смерті - ОСОБА_2 з 24.08.1982 року зареєстрована як така що має постійне місце проживання в АДРЕСА_4 Із тексту самої заяви про встановлення фактів вбачається, що за цією адресою зазначена особа прожила до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7.

При тому , що адреса реєстрації місця проживання заявника з 02.07.2004 року АДРЕСА_2) не збігається з адресою постійного місця проживання особи, щодо якої заявлено про встановлення факту смерті,а тому суд вважає недоведеним виникнення між зазначеними особами сімейних відносин , які б породжували взаємні права та обов'язки.

З цих же підстав суд не приймає як доказ копію довідки Керуючої компанії Петрівського району м. Донецька про проживання заявника з ОСОБА_2 з 2011 року по день її смерті.

Таким чином заявник не довела права на звернення до суду з заявою про визнання факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України, а також не довела що встановлення зазначеного факту має для неї значення для охорони прав, свобод та інтересів або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, що є підставою для звернення до суду в порядку окремого провадження .

Заявником заявлено, що встановлення зазначених фактів їй необхідно для здійснення права на спадщину після смерті ОСОБА_2.

Але ж нею не доведено право на спадкування після смерті ОСОБА_2 тому що ,знову ж, не підтверджені родинні чи сімейні стосунки з ОСОБА_2

Окрім того із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповітів встановлено, що є чинним заповіт ОСОБА_2, який посвідчений у встановленому законом порядку ще 24.12.2003 року, до обставин, на які посилається заявник в своїй заяві. При наявності заповіту спадкування за законом з урахуванням черги спадкоємців є неможливим, за виключенням винятків, встановлених законом. На думку суду наявність заповіту передбачає спір про право на спадщину, що виключає розгляд справи в порядку окремого провадження.

Довідка про виконання заказу на ритуальну допомогу на ім'я ОСОБА_5 (а.с.12) не спростовують висновків суду. Чеки на придбання ліків (а.с. 13) самі по собі, без надання відповідних доказів про їх призначення для лікування лікарем певній особі не несуть доказового значення.

З огляду на викладене у вставленні факту смерті на тимчасово окупованій території та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини слід відмовити оскільки заявником не надано належних, допустимих, достатніх доказів, обумовлених ч.3 ст. 1268 ЦК України, ст. 317 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-80, 141, 264, 265, 317 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Авдіївка Ясинуватського району Донецької області в АДРЕСА_1 та факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім'єю більше п'яти років на дату настання смерті.

Повний текст рішення виготовлений 05.09.2018 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя С.І. Доценко