Житомирський апеляційний суд
Справа №611/2140/12 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р.О.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №611/2140/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року, ухвалене суддею Василенко Р.О. в м. Коростишів

в с т а н о в и в:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати недійсним заповіт посвідчений 27 серпня 2012 року приватним нотаріусом Коростишівського нотаріального округу ОСОБА_5, підписаний замість заповідача ОСОБА_7 фізичною особою ОСОБА_8

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 Після смерті батька, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Коростишівського нотаріального округу Владики І.В. із заявою щодо оформлення спадщини померлого, однак дізнався, що на підставі відповідного заповіту від 27 серпня 2012 року спадкоємцем нерухомого майна померлого, а саме 54/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, є дружина померлого від другого шлюбу ОСОБА_3

Посилаючись на ті обставини, що оскаржуваний заповіт не відповідає внутрішній волі заповідача та вимогам чинного законодавства України, оскільки його підписано сторонньою особою, в той час, як заповідач мав змогу його засвідчити власним підписом, крім того, текст заповіту не містить належних ідентифікаційних даних про заповідача, особу на користь якої видано заповіт та особу, яка його підписала від імені заповідача, просив позов задовольнити.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. При цьому зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції не дав належної оцінки письмовим доказами і свідчення допитаних в якості свідків медичних працівників, які вказували на той факт, що мала місце фізична спроможність померлого вчиняти рухи руками щодо здійснення підпису на заповіті 27.08.2012 р. і неспроможність хворого прочитати вголос текст заповіту, через хворобу - рак язика. На вищевказані обставини суд уваги не звернув, що на думку апелянта призвело до ухвалення незаконного рішення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник доводи апеляційної скарги не визнали. При цьому пояснили, що на момент підписання заповіту у лікарні стан хворого був тяжкий, на обидві руки йому були підключені крапельниці, у зв'язку з чим заповіт на його прохання підписав знайомий померлого. Проте ОСОБА_7 міг говорити, читати в голос і висловлювати свої думки.

Третя особа у справі - приватний нотаріус Коростишівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У поданому відзиві на апеляційну скаргу зазначила, що при посвідченні вказаного заповіту нею, як нотаріусом було дотримано всіх вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення нотаріальних дій при посвідченні заповіту, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Позивач ОСОБА_2 в судове засіданні не з'явився, з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Відповідач ОСОБА_4 до апеляційного суду також не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через відповідача ОСОБА_3 передала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 27 серпня 2012 року ОСОБА_7, перебуваючи у Коростишівській районній лікарні, склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті, належне йому майно, а саме 54/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1, заповів своїй дружині ОСОБА_3. Заповіт містить відомості, що його прочитано особисто вголос заповідачем в присутності ОСОБА_8, який підписав заповіт замість ОСОБА_7, та нотаріуса, яким записано текст заповіту за проханням заповідача з його слів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Під час розгляду справи за клопотанням позивача була призначена комплексна судово-медична експертиза, згідно висновків № 10-207/ц від 08.02.2018 р. якої встановлено, що в березні 2011 року ОСОБА_7 було діагностовано злоякісне новоутворення (рак) бічної стінки язика зліва, з приводу даного захворювання 03.03.2011 р. йому було проведено оперативне лікування. В подальшому хворий, через погіршення стану здоров'я, отримував комбіноване лікування. З 13.08.2012р. по 28.08.2012 р. ОСОБА_7. знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Коростишівської центральної районної лікарні.

На час перебування у лікарні 27.08.2012 р. ОСОБА_7 мав можливість вголос вимовляти слова, фрази та речення. На поставлене питання щодо можливості ОСОБА_7 власноручно написати будь-який текст, в тому числі і ставити підпис, колегія експертів надала відповідь, що можливість написання тексту взагалі (робити відповідні «тонкі» рухи пальцями), залежить від функціонального стану верхніх кінцівок (кистей та пальців рук). В наданій експертам медичній документації не відмічені будь-які захворювання, які б унеможливлювали вищевказану дію (а.с.202-221 том 3).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням показів свідків, висновків комісійної судово-медичної експертизи № 10-2017/ц від 08.02.2018 р., дійшов висновку, що оспорюваний заповіт відповідає положенням ч.4 ст. 297, ст.ст. 1247, 1248 ЦК України та вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі, а тому відсутні підстави для визнання заповіту недійсним.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріусом, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Положеннями ст. 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Підпунктами 1.3, 1.7, 1.8, 1.9, 1.10 пункту 1 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, передбачено, що у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається перед його підписанням. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Проаналізувавши матеріали справи колегія судів приходить до переконання, що суд першої інстанції, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, прийшов до обґрунтованого висновку, що при посвідченні заповіту від 27 серпня 2012 року ОСОБА_7 нотаріусом дотримані вимоги вищевказаного законодавства. Так всі необхідні дані внесені в заповіт, дотримано його форму, встановлені особа заповідача та особа, яка підписала заповіт, перевірена їх дієздатність, заповіт прочитано особисто в голос ОСОБА_7 у присутності нотаріуса та ОСОБА_8, зазначено причини по яким заповіт на прохання заповідача підписано ОСОБА_8 Також в матеріалах нотаріальної справи, на підтвердження встановлення даних осіб зазначених в заповіті, містяться копії паспортів заповідача та особи, яка підписала заповіт, що узгоджується з п.6 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року.

Згідно вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому під час розгляду справи було встановлено, що через тяжкий стан хворого заповідача ОСОБА_7, останній не міг особисто підписати заповіт, оскільки на дві руки йому були підключені крапельниці. Разом з тим, останній міг вголос вимовляти слова, фрази речення, що свідчить про те, що на час укладення оспорюваного заповіту ОСОБА_7 міг прочитати його в голос. Вказані обставини були підтверджені численними покази свідків, в тому числі завідувачем хірургічного відділення лікарні ОСОБА_10, лікарем-хірургом ОСОБА_11, молодшими медичними сестрами хірургічного відділення ОСОБА_12, ОСОБА_13, нотаріусом ОСОБА_5, ОСОБА_8 та матір'ю померлого заповідача ОСОБА_4, а також узгоджуються з висновками комплексної судово-медичної експертизи № 10-207/ц від 08.02.2018 р. та медичними документами. Крім того, в історії хвороби № 4094 померлого містяться записи за 27.08.2012 р. про те що, скарги хворого записані зі слів останнього.

Вищевказане свідчить, що при вказаному захворюванні та фізичному стані здоров'я, заповідач був обмежений у фізичних можливостях, проте він не був позбавлений можливості в доступній для інших формі висловлювати свої думки, наміри та бажання.

Виходячи із наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що складений заповіт не відповідає волі спадкодавця ОСОБА_7 спростовується матеріалами справи, в тому числі, показами численних свідків допитаних у судовому засіданні.

При цьому, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дав оцінку всім доказам по справі, в тому числі і висновку експерта № 34 від 29.04.2013 р., навівши мотиви з яких він відхиляє чи приймає до уваги доводи сторін, які узгоджуються із доказами по справі у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, встановивши під час розгляду справи, що оспорюваний заповіт відповідає положенням ст. ст. 1247, 1248 ЦК України та вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 282/20595 від 22.02.2012 року, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання заповіту недійсним.

Таким чином, посилання та доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: