Справа №601/1701/18
Провадження № 2/601/768/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/1701/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання відповідача - ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Позивачі посилаються на те, що вони є власниками, по ? частині, житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_3, який є відповідачем по даній справі З 2000 року відповідач не проживає за місцем реєстрації. Реєстрація відповідача у вищезазначеному будинку перешкоджає позивачам у реалізації їх права на користування та розпорядження належним їм майном та останні змушені нести додаткові фінансові витрати у зв'язку з оплатою комунальних послуг за відповідача. Тому позивачі просять суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В судове засідання ОСОБА_2 та представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4, подали заяви в яких просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, через оголошення. Причини його неявки суду невідомі.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

1/2 частина житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.11.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 07.12.2011 року.

ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, що стверджується реєстраційним посвідченням від 17.12.1993 року, технічним паспортом та договором дарування від 10.12.1993 року.

Згідно акту про реєстрацію та проживання осіб у житловому будинку від 20.10.2017 року та будинкової книги, у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3, який з 2000 року і по даний час за місцем реєстрації не проживає. Місце його перебування та проживання невідоме.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Судом встановлено, що відповідач - ОСОБА_3 понад дев»ять років без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, тому втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. 72 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. ст.ст. 19, 42, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Ухвалити заочне рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26.11.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Позивач: ОСОБА_2, проживає: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована: АДРЕСА_1.

Головуючий: