Ухвала

19 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 734/1905/16-ц

провадження № 61-4725св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у складі судді Тихомирова І. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Зубакової В. П., Митрофанової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір (далі - договір), оформлений Заявою позичальника № NIXRRX01840050. За умовами договору відповідач отримав кошти у сумі 4 992 грн 00 коп. зі сплатою 1 % на місяць зі строком кредитування 24 місяці і кінцевим терміном повернення - 25 травня 2009 року.

Оскільки ОСОБА_1 зобов'язання за договором не виконував, станом на 10 грудня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 60 832 грн 93 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 4 992 грн 00 коп.; заборгованість за процентами - 14 249 грн 03 коп.; пеня - 41 232 грн 47 коп.; комісія - 359 грн 43 коп.

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість за відсотками - 35 530 грн 56 коп.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року у позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що строк позовної давності щодо вимог банку до ОСОБА_2 сплинув у травні 2012 року, тоді як позивач звернувся до суду з позовом у лютому 2015 року. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не містять підпису позичальника, а тому суд поставив під сумнів посилання позивача на визначення сторонами строку позовної давності у п'ять років.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у пункті 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності.

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов банку.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості на суму залишку за кредитом. Позивач має право на отримання процентів за користування кредитними коштами за період з 10 грудня 2011 року до 10 грудня 2014 року у межах строку позовної давності, визначеного у статті 257 ЦК України. Проценти є платою за користування чужими коштами і є основною вимогою банку. Договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку. Тому, на думку позивача, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником терміну внесення кожного чергового платежу. А отже, початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення терміну його внесення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у даній справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 754/13763/15-ц.

Ухвалою Верховного суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного суду справу № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала мотивована тим, що суди попередніх інстанцій виходили з того, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. При цьому суди не встановили наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або що в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив передбачений статтею 257 ЦК України трирічний строк позовної давності звернення до суду з позовом, про застосування якого просив відповідач у справі.

Натомість Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 березня 2018 року у справі № 331/3228/16-ц за подібних обставин дійшов висновку про те, що: «Судами правильно встановлено, що відповідно до пункту 5.5 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років».

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 734/1905/16-ц до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного суду «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк