Номер провадження: 22-ц/785/4794/18
Номер справи місцевого суду: 520/2566/16-ц
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Калараша А.А., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 звернулася до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про зміну розмірів аліментів, який визначений рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.08.2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на даний час змінився матеріальний стан позивача, він не працевлаштований та на його утриманні знаходиться новонароджена донька та дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлений заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.08.2013 року по справі № 520/10399/13-ц, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 510 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.04.2018 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.10.2016 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) не відповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо:

1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Змінюючи розмір аліментів та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 510 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив із зміни матеріального та сімейного стану позивача.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів з наведених в цій постанові підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.08.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 24 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.08.2013 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частки від його доходів щомісячно, починаючи з 24.04.2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, однак не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

03.03.2016 року, ОСОБА_3, посилаючись на зміну свого матеріального та сімейного становища, просить суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12.08.2013 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 29 вересня 2014 року, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 450 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стаття 184 СК України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Так, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів, на день ухвалення рішення, на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу.

Таким чином, змінюючи розмір аліментів, визначений раніше судовим рішенням, суд першої інстанції, повинен був визначити розмір аліментів або у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі.

Відсоток прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку застосовуєься лише у разі визначення аліментів у частці від дохода одного з батьків.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно у ОСОБА_3 змінилося матеріальне та сімейне становище.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача народилася донька ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16).

Згідно відповіді директора ТОВ Компанія „Екстер"єр-Дизайн" № 31-12 від 13.12.2014 року, ОСОБА_3 був звільнений з ТОВ Компанії „Екстер"єр-Дизайн" 03 листопада 2014 року, а у період з квітня 2013 року по листопад 2014 рік розмір його заробітньої плати з урахуванням всіх податків складає 27 439, 55 грн (а.с.14).

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.07.2018 року дані про особу ОСОБА_3, за період з 01.01.2016 року по 31.05.2018 рік, як за найманого працівника, відсутні (а.с. 144).

Згідно відповіді Суворовського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 05.07.2018 року, ОСОБА_3 станом на 05.07.2018 рік не перебував в трудових відносинах та заробітної плати за період з 01.01.2016 рік по теперішній час (станом на 05.07.2018р.) не отримував (а.с.146).

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України від 05.07.2018 року, за громадянином ОСОБА_3, станом на 03.07.2018 року відсутні зареєстровані транспортні засоби (а.с.148).

Згідно відповіді Малиновського об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 05.07.2018 року, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов"язкового державного соціального страхування інформація щодо працевлаштування ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 року по теперішній час (станом на 05.07.2018 р.) відсутня. Вищевказана фізична особа не підлягала загальнообов"язковому державному страхуванню у вищезазначений період та за неї єдиний соціальний внесок не сплачували (а.с.150).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у позивача змінився матеріальний та сімейний стан.

При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Обов'язок по утриманню зберігається і тоді, коли дитина народилася у шлюбі, який пізніше було визнано недійсним, а також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (див. ч. 2 ст. 166 СК).

У випадку невиконання батьками від обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України.

Визнання батьків або одного із них недієздатними не припиняє їх обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину. У такому випадку аліменти стягуються з їхньої пенсії або іншого доходу на загальних підставах.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Якщо платник зобов'язаний утримувати особу, яка має право на аліменти, незалежно від наявності достатніх засобів (наприклад, відповідно до ст. 184), погіршення матеріального положення платника може стати підставою лише для зменшення розміру аліментів.

І навпаки, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Відносно платника аліментів враховується також зміна складу осіб, які зобов'язані за законом надавати утримування.

Появлення у складі сім'ї одержувача аліментів осіб, які являються по відношенню до нього аліментнозобов'язаними особами (батьки, подружжя, повнолітні діти) може бути враховано за вимогою платника аліментів як обставина, що спричинила зниження сплачуваних ним аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред'явлення позову.

Оскільки на сьогоднішній день позивач офіційно не працює, що підтверджується довідками, колегія суддів з врахуванням віку дитини, її соціальних та матеріальних потреб, приходить до висновку про зменшення стягнутого розміру аліментів з нього до 800 гривень.

При зміні матеріального становища платника аліментів позивачка має право на звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину.

В якості доводу апеляційної скарги зазначено, що позивач може сплачувати аліменти в більшій сумі ніж ту, що стягнув районний суд, оскільки в вересні 2017 року купив собі квартиру.

В розумінні ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підставі позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Подія купівлі позивачем квартири мала місце у вересні 2017 року, в той час як оскаржуване заочне рішення ухвалено у жовтні 2016 року.

Разом з тим, в розумінні ст. 376 ЦПК України процесуальним наслідком скасування або зміни в апеляційному порядку рішення повністю або частково за наявності відповідних підстав, є ухвалення апеляційним судом нового судового рішення.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а тому і необхідність ухалення нового судового рішення, апеляційний суд виходячи з інтересів дитини і необхідності утримання її на належному рівні, оцінює майновий стан платника аліментів в тому числі з урахуванням факту купівлі ним квартири. При цьому дана обставина застосовується апеляційним судом виключно для дотримання балансу інтересів дитини та платника аліментів в порядку вирішення заяви про зміну розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 372, 374, 376,381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 жовтня 2016 року змінити.

Позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11.09.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

С.О. Погорєлова