Справа № 462/3163/17 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/7476/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобовязання зробити перерахунок спожитої теплової енергії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.2-5), уточненим заявою від 03.11.2017 року (а.с.32-33), в якому просила зобовязати Львівське міське комунальне підприємство (далі ЛМКП) «Львівтеплоенерго» зняти незаконні нарахування за послугу з централізованого опалення в розмірі 42118 грн. та провести перерахунок оплати за спожиту теплову енергію відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року в редакції, чинній на момент опалювального сезону з жовтня 2016 року по квітень 2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок проведення відповідачем корекції боргу за послугу з централізованого опалення в їхньому будинку на підставі наданого Львівським комунальним підприємством (далі-ЛКП) «Старий Сихів» опитувального листа, на неї безпідставно покладено обовязок здійснити оплату місць загального користування (далі-МЗК) за інших мешканців будинку, які мають індивідуальні теплові лічильники, і внаслідок проведеного відповідачем перерозподілу, її заборгованість за послугу з централізованого опалення у травні 2017 року зросла до 50254 грн. 20 коп. Зазначає, що проведене відповідачем у такий спосіб нарахування ставить її у нерівне з іншими мешканцями будинку становище, а тому є незаконним.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що судом не застосовано норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, і не надано належної правової оцінки доказам, які були подані їхньою стороною на підтвердження заявлених вимог.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 19.09.2018 року, учасники справи не зявились, про дату, час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, що підтверджується розпискою позивача та його представника (а.с.93), та поштовим повідомленням про вручення 22.06.2018 року відповідачу судової повістки про виклик до суду (а.с.95), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247 та ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до посвідчення ОСОБА_1 Д №423517 від 03.11.2010 року (а.с.11), відноситься до категорії осіб, які мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни.

Позивач проживає у належній їй на праві власності квартирі №26, загальною площею 51,59 кв.м., багатоквартирного будинку №23 по вул.Полуботка у м.Львові (а.с.39).

Будинок знаходиться на утриманні та обслуговуванні ЛКП «Старий Сихів».

Постачання теплової енергії до квартир у будинку здійснюється централізовано ЛМКП «Львівтеплоенерго»

Будинок обладнаний одним загальним будинковим приладом обліку теплової енергії. Частина квартир у будинку обладнана індивідуальними приладами обліку теплової енергії (а.с.36).

Розрахунок вартості послуги з централізованого опалення для позивача в період з жовтня 2016 року по червень 2017 року здійснювався за загальними тарифами споживання теплової енергії «для населення» (як для квартири без індивідуального теплового лічильника), що підтверджується платіжними повідомленнями за листопад 2016 року, січень квітень, червень 2017 року (а.с.7-9, 20, 40), і ця обставина визнається сторонами.

Складовою частиною розрахунку вартості послуги з централізованого опалення по квартирі позивача є опалення МЗК, що підтверджується наведеними вище платіжними повідомленнями ЛМКП «Львівтеплоенерго».

З урахуванням призначеної субсидії, станом на 01.02.2017 року за позивачем облікувалась заборгованість за послугу з централізованого опалення в розмірі 4926 грн. 88 коп. (а.с.8).

З платіжного повідомлення за березень 2017 року (а.с.9) встановлено, що «коректура» у цьому місяці становила 20874 грн. 78 коп., однак, 14348 грн. 06 коп. з цієї суми позивачеві було погашено, а тому, з урахуванням нарахованої оплати за послугу з централізованого опалення у березні в розмірі 2463 грн. 36 коп. та призначеної у цьому місяці субсидії в розмірі 1335 грн. 31 коп., заборгованість позивача перед відповідачем станом на 01.04.2017 року становила 7654 грн. 77 коп.

З платіжного повідомлення за квітень 2017 року (а.с.7) встановлено, що позивачеві у квітні було нараховано оплату за послугу з централізованого опалення в розмірі 1765 грн. 52 коп. та призначено у цьому місяці субсидію в розмірі 810 грн. 90 коп., однак, за рахунок проведеної відповідачем «коректури» на суму 23144 грн. 67 коп., заборгованість позивача станом на 01.05.2017 року складала вже 31754 грн. 06 коп.

У травні 2017 року позивачеві було нараховано місячний платіж за вказаний вид послуг в розмірі 107 грн. 49 коп. і, з урахуванням «коректури» на суму 18272 грн. 07 коп., заборгованість позивача перед відповідачем станом на 01.06.2017 року становила 50133 грн. 62 коп. (а.с.20, 40).

З платіжного повідомлення за червень 2017 року (а.с.20) встановлено, що нарахування оплати за послугу з централізованого опалення у червні становило 107 грн. 49 коп., призначена у цьому місяці субсидія 177 грн. 40 коп., а тому борг станом на 01.07.2017 року становив 50118 грн. 05 коп.

Отже, розмір оспорюваної позивачем заборгованості, нарахованої відповідачем за рахунок «коректури» боргу у квітні та травні 2017 року, станом на 01.07.2017 року становив 41416 грн. 74 коп.

Ухвалою судового засідання від 12.06.2018 року, явку представника відповідача в судове засідання апеляційного суду, призначене на 19.09.2018 року, було визнано обовязковою для дачі особистих пояснень (а.с.91, 94), однак, відповідач, отримавши 22.06.2018 року судову повістку про виклик, в судове засідання не зявився, а тому при вирішенні даного спору, колегія суддів враховує ті письмові пояснення щодо нарахування оспорюваної позивачем заборгованості, які є в матеріалах справи.

Так, з письмових пояснень, які ЛМКП «Львівтеплоенерго» надало у відповідь на звернення позивача ОСОБА_2 (а.с.12,) та на заперечення її позовної заяви (а.с.41-41), встановлено, що на підставі наданого ЛКП «Старий Сихів» опитувального листа від 23.03.2017 року, в якому зазначено максимальне теплове навантаження та опалення МЗК та втрати теплової енергії у внутрішньобудинкових системах опалення та гарячого водопостачання (а.с.37-38), відповідачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» проведено коректування нарахувань кількості та вартості теплової енергії, спожитої на опалення МЗК та втрат у внутрішньобудинкових розподільчих мережах за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року та, відповідно, з березня 2017 року проведено перерозподіл теплової енергії між квартирами будинку, про що відображено у повідомленнях про оплату.

Розрахунки за послугу з централізованого опалення (перерозподіл теплової енергії) по будинку проведено наступним чином:

по МЗК з урахуванням втрат в розподільчих внутрішньобудинкових мережах систем опалення та гарячого водопостачання відповідно до максимального теплового навантаження, зазначеного в опитувальному листі;

по квартирах, в яких встановлено квартирні прилади обліку, за їх показами;

по квартирах, в яких не встановлено квартирних приладів обліку теплової енергії, кількість теплоти розраховувалася як різниця між показами загальнобудинкового приладу обліку та сумарним обємом теплової енергії спожитої квартирами з квартирними приладами обліку та кількістю теплоти, спожитої на опалення МЗК з урахуванням втрат, пропорційно опалювальній площі квартир, в яких не встановлено приладів обліку.

Відповідач зазначає, що в результаті проведеного перерозподілу, зменшилась кількість та вартість теплової енергії, спожитої на опалення МЗК з урахуванням втрат, та збільшилась кількість теплової енергії, спожитої на послугу з централізованого опалення квартир без квартирних приладів обліку теплової енергії.

Отже, з наведеного вбачається, що увесь тягар по оплаті за опалення МЗК та втрат в розподільчих внутрішньобудинкових мережах систем опалення та гарячого водопостачання в даному будинку на підставі наданого ЛКП «Старий Сихів» опитувального листа від 23.03.2017 року було покладено відповідачем на споживачів, які не мають індивідуальних теплових лічильників у своїх квартирах.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2, виходив із того, що нарахування позивачеві оспорюваної заборгованості проведено законно.

Однак, з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відносини між виконавцями та споживачами у сфері надання житлово- комунальних послуг за спірний період регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-1V, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (надалі - Правила), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 31.10.2006 №359 (надалі - Методика), та Рекомендаціями щодо застосування цієї Методики, затвердженими наказом Міністерства ЖКГ України від 22.08.2008 №47 (надалі-Рекомендації).

Пунктом 12 вказаних вище Правил передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Тобто, між споживачами пропорційно опалюваній площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) розподіляється вся без виключення кількість теплової енергії, що спожита будинком, в тому числі і МЗК.

Пунктом 1.4 вказаної вище Методики передбачено, що кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку, незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії, відсутні субєкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення.

Відповідно до 2.1.3 Методики, якщо системою будинкового обліку не передбачено окремого обліку теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, але передбачено теплолічильники в кожного споживача та загальнобудинковий комерційний облік теплоти, кількість теплової енергії на опалення МЗК з урахуванням утрат розподільчими внутрішньобудинковими трубопроводами опалення визначається як різниця між кількістю теплової енергії на опалення будинку та загальною кількістю теплової енергії на опалення всіх інших приміщень.

Однак, цей пункт методики може бути застосований, коли від централізованого теплопостачання відключились усі споживачі.

У п.2.4 Рекомендацій розяснено, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії (тобто розглядається варіант коли від централізованого теплопостачання відключились не всі споживачі, а частково) та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК, загальні витрати теплової енергії на опалення будинку в цьому випадку визначаються як складова декількох витрат.

Тому, на виконання п. 12 Правил, при визначенні розміру оплати за послуги з теплопостачання в будинках з будинковим лічильником усім споживачам, в квартирах яких відсутні засоби обліку, розподіляються витрати на опалення пропорційно площі їх квартир відразу з урахуванням витрат на опалення місць загального користування.

У разі наявності в будинку споживачів з квартирними лічильниками, згідно з пунктом 1.4 Методики, здійснюється окреме виділення кількості теплової енергії на опалення МЗК для таких споживачів. Для чого, від показників будинкового лічильника віднімається сумарна теплова енергія, спожита квартирами з лічильниками та квартирами без засобів обліку, а залишок розподіляється споживачам квартир з лічильниками пропорційно їх площі, як оплата за МЗК відповідно до пункту 2.2.1 цієї ж Методики, оскільки витрати на опалення МЗК для квартир без лічильників уже враховані при розподілі між ними показань загального будинкового засобу обліку теплової енергії.

Таким чином, за опалення МЗК сплачують усі мешканці будинку, однак, за поясненнями відповідача, додаткове нарахування на підставі опитувального листа ЛКП «Стимул-Сихів» проведено лише споживачам, у квартирах яких немає індивідуальних лічильників теплової енергії, що суперечить наведеним вище Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630.

Отже, нарахування позивачеві заборгованості по оплаті за послугу з централізованого опалення станом на 01.07.2017 року в розмірі 41416 грн. 74 коп. за рахунок «коректури» боргу у квітні та травні 2017 року внаслідок перерозподілу теплової енергії на підставі опитувального листа ЛКП «Стимул-Сихів», є незаконним.

Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки ОСОБА_3 або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч.2 ст. 16 ЦК).

При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК).

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення субєктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Відповідно до змісту статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, засіб юридичного захисту порушеного права повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див.рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року).

Надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права у виді зобовязання відповідача здійснити перерахунок оплати за вказаний вид житлово-комунальних послуг шляхом зняття незаконно нарахованих сум, колегія суддів звертає увагу, що такий спосіб захисту не передбачений ні загальною нормою статті 16 ЦК України, ні спеціальною нормою, яка міститься у статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою закріплено право споживача послуг на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості, в порядку, визначеному договором або законодавством.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й встановлені обставини справи, на переконання колегії суддів, обґрунтування вимог позивача щодо незаконного нарахування їй оспорюваної заборгованості може бути запереченням у разі предявлення до неї вимоги про стягнення плати (заборгованості по оплаті) за вказаний вид спожитих послуг, що відповідатиме визначеному законом способу захисту права споживача послуг та буде ефективним, в тому числі й при виконанні рішення суду, з урахуванням характеру спірних правовідносин.

Суд першої інстанції в повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин, не врахував наведених вище норм матеріального права, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, але з інших підстав, які наведені вище, а саме, - невірного обрання позивачем способу захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 грудня 2017 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про зобовязання Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» зняти незаконні нарахування за послугу з централізованого опалення та провести перерахунок оплати за спожиту теплову енергію, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 вересня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_4