Справа № 137/958/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"12" вересня 2018 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гопкіна П.В.,

за участі секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що він являється власником домогосподарства за адресою АДРЕСА_1.

Зазначає, що 26.10.2009 р. прописав до свого будинку зятя - відповідача ОСОБА_2 В даний час позивач проживає з дружиною у будинку за вищезазначеною адресою, але не має можливості користуватися субсидією, оскільки відповідач вважається членом сім'ї та не бажає виписатись та знятись з реєстраційного обліку від будинку по АДРЕСА_1, хоча з 26.10.2009 р. не проживає до цього часу в будинку позивача. Відтак позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки надалі це надасть йому можливість оформити субсидію та розпоряджатися своїм майном.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Натомість в матеріалах справи наявна заява, якою останній просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, позовні вимоги підтримує. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за ним (а.с. 24).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 29).

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 03.06.1989 р. ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 будинок с. Дяківці Літинського району Вінницької області (а.с. 9).

Згідно довідки Дяковецької сільської ради Літинcького району Вінницької області за № 110 від 17.05.2018 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 26.10.2009 р., але за даною адресою не проживає більше шести місяців (а.с. 10).

Як зазначено довідкою Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 440 від 25.05.2018 р., ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 126343684, від 05.06.2018 р., власником будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1(а.с. 8).

Згідно п. 2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У постанові ВСУ від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14 вказано, що відповідно до ч.1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач фактично відсутній за місцем реєстрації з 2009 року, однак і на далі зареєстрований за вищеказаною адресою, тим самим створюючи перешкоди законному власнику в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Витрати за клопотанням позивача, слід залишити за останнім (а.с.24).

Керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 2, 141, 209, 247,258-259, 263-268, 280-282 ЦПК України, ст. 163 ЖК УРСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», враховуючи правову позицію ВСУ у постанові від 05.11.2014 р. у справі № 6-158цс14, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації місця проживання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.