Ухвала

Іменем України

16 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 446/2149/17

провадження № 61-45245ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2018 року у складі судді Самсін М. Л., та постанову апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року в складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2010 рік у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

Ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2011 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, за якою ОСОБА_4 зобов'язується добровільно сплачувати на користь ОСОБА_5 щомісячно аліменти у розмірі 800,00 грн на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 до його повноліття. Однак вказаних коштів на утримання не вистачає, оскільки син є інвалідом дитинства та потребує постійного медичного догляду. Матеріальний стан позивача є недостатнім для забезпечення повноцінного рівня життя дитини, його соціального, фізичного, інтелектуального розвитку, а стягнення з відповідача аліментів у розмірі ? частки від доходів не погіршить його матеріальне становище.

Просила суд збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом і до повноліття дитини.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року, позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів задоволено. Змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 грудня 2017 року. Допущено до негайного виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів мотивовані тим, що малолітній ОСОБА_6 є інвалідом дитинства та має діагноз: правобічне ортопічне уретероцеле (розширення січового міхура), правобічний обструктивний уретерогідронефроз другого ступеня (розширення січоводу і збільшення нирки), аплазія (відсутність) лівої нирки, вторинний хронічний пієлонефрит (запалення). У зв'язку із захворюванням потребує постійного медичного догляду та значних коштів на лікування. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Зміна способу стягнення аліментів шляхом стягнення аліментів у частині від заробітку (доходу) якнайкраще відповідатиме завданню закону про захист права дитини на належний розмір утримання.

02 жовтня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, справу передати на новий розгляд до Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

При цьому ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримав 06 вересня 2018 року. На підтвердження вказаних обставин надає завірену копію постанови апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року з відміткою суду про дату видачі зазначеної постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі враховано фактичні обставини та докази, що мають значення для справи. Зокрема, суди не звернули уваги на те, що ОСОБА_4 не має постійного місця працевлаштування, а його дохід нерегулярний та мінливий. У зв'язку з цим стягненню підлягають аліменти не в частці від доходу, а твердій грошовій формі. Крім того, у порушення вимог статті 182 СК України суди не врахували той факт, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, що стосуються обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Встановивши наявність підстав для зміни розміру аліментів, застосувавши висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права (статті 192 СК України) є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2018 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель