Справа №442/4900/18
Провадження №2/442/1784/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання - Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати останнього таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: м.Дрогобич вул.Сковороди 19/1.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником будинку №19/1 на вулиці Сковороди в м.Дрогобичі. У даному будинку зареєстрований відповідач - її син. Проте, останній з 2009 року фактично не проживає у вказаному будинку, його особистих речей там немає. Через те, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку вона змушена сплачувати комунальні послуги у більшому розмірі та не може в повному обсязі розпоряджатись своїм майном. Відтак, для захисту своїх прав змушена звертатись до суду.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: м.Дрогобич вул.Сковороди 19/1.

Як вбачається із будинкової книги ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному вище будинку.

З Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації №109 від 16.07.2018 вбачається, що ОСОБА_2 з 2009 року у вищевказаному будинку не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З розяснень, які містяться у п.11 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України вбачається, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Беручи до уваги те, що місце реєстрація місця проживання є лише фактом підтверджуючим місце знаходження особи і жодним чином не впливає на володіння нерухомістю, право на яку документально підтверджено у встановленому законом порядку, а також те, що відповідач має постійне місце проживання,що сторонами визнано та не заперечується, суд вважає вимоги позовної заяви підставними.

Разом з тим, враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідач понад 1 рік не проживає у спірному помешканні, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а позивач як співвласник житла, має право вільно володіти, користуватися, та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, в тому числі й має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним помешканням, то суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

При ухваленні судом рішення враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №6-57цс11 від 16.01.2012 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 280, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком, який знаходиться за адресою: м.Дрогобич вул.Сковороди 19/1.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Павлів З.С.