Рішення

Іменем України

04 вересня 2018 року

смт Краснопілля

справа № 578/1122/17

провадження № 2/578/93/18

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

розглянув у підготовчому судовому засіданні цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2 сільської ради та ОСОБА_3 міської ради

про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності у порядку спадкування,-

учасники судового процесу:

секретар судового засідання - Сотнікова І.А.

Суть питання

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК/, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція ЦПК.

Згідно пункту девятого частини першої Перехідних положень Розділу X111справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 через свого представника звернулася до суду з даним позовом та з урахуванням зміни підстави позову, просить встановити факт постійного проживання позивача разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що померла 6 серпня 2011 року на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 4,7447 га та 0,5674 га, відповідно, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільськоїради Краснопільського району Сумської області, належні на праві власності ОСОБА_5, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 169542, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації № 365 від 15.12.2003, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 91 від 16.03.2004.

На обґрунтування позову ОСОБА_4 вказує, що будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері 6 серпня 2011 року ОСОБА_5, вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини без реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 міської ради комітет району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району міста Харкова, ділянка № 14, № 92 від 22.12.2015. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, зокрема у вигляді вказаних земельних ділянок. 5.12.2017ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області зі заявою про прийняття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа, але позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки у звязку з відсутністю документів підтверджуючих факт прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. Викладені обставини вважає підставними для задоволення.

Позиції учасників справи

Учасники справи на судове засідання не прибули, Представник позивача за договором про надання правових послуг адвоката № 5 від 19.01.20108 ОСОБА_6 згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, при цьому підтримує заявлені вимоги та просить задовольнити.

Відповідачі явку представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому ОСОБА_2 сільська рада направила на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

/ас 175, 183, 186-187, 190/

Встановлені обставини та мотиви Суду

Суд встановив, що 6 серпня 2011 року в м. Харків Харківської області померла ОСОБА_5, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, зроблений актовий запис № 10470 від 7 серпня 2011 року; на час відкриття спадщини 6.08.2011 ОСОБА_5проживала за реєстрацією у м. Харкові по вул. Кибальчича, буд. 111 разом з донькою ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 17 вересня 2007 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Краснопільського району Сумської області, спадщину прийняла у порядку статті 1268 ЦК у редакції 2004 року ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа № 35/2017 від 05.12.2017 до майна померлої.

Наявна спадкова маса складається у тому числі з земельних ділянок площею 4,7447 га та 0,5674 га, відповідно, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території ОСОБА_2 сільськоїради Краснопільського району Сумської області, належних на праві власності ОСОБА_5, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія СМ № 169542, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації № 365 від 15.12.2003, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 91 від 16.03.2004.

5.12.2017 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 відмовила ОСОБА_4 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначені земельні ділянки, після померлої 6.08.2011 ОСОБА_5, у звязку з відсутністю документів підтверджуючих факт прийняття спадщини та розяснено про вирішення даного питання в судовому порядку.

/ас 6, 10-11, 13, 46-75/

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить на наступних висновків:

Згідно статті 315 ЦПК справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти.

Згідно з п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України /далі ЦК/ передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно за п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно за п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 259 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За інформацією довідки ОСОБА_3 міської ради комітет району в місті жителів приватного сектору Жовтневого району міста Харкова, ділянка № 14, № 92 від 22.12.2015, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що померла 6 серпня 2011 року, проживала за реєстрацією у м. Харкові по вул. Кибальчича, буд. 111 разом з донькою ОСОБА_4.

За інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова № 0 від 27.12.2017, за вказаними параметрами запиту у Реєстрі територіальної громади міста Харкова відомості про реєстрацію ОСОБА_5 у м. Харкові Харківської області відсутні. Примітка: Реєстр територіальної громади міста Харкова знаходиться у стані формування, Департамент реєстрації ОСОБА_3 міської ради, як розпорядник Реєстру територіальної громади міста Харкова не несе відповідальність за інформацію/відсутність інформації про осіб, місце проживання/перебування яких зареєстровано до 04.04.2016.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним юридичний факт, що ОСОБА_4 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що померла 06 серпня 2011 року, на час відкриття спадщини за адресою: вулиця Кибальчича, будинок номер сто одинадцять (111), Харківська область, місто Харків.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, обумовлене необхідністю оформлення спадщини, і законом не визначено іншого порядку його встановлення.

Статтею 1223 ЦК передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини першої статті1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вартість земельних ділянок відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «Консалтингове агентство» «Святозаров та партнери» від 29 травня 2018 року станом на 06.08.2011 земельна ділянка площею 4,7447 га становить 39806 грн та земельна ділянка площею 0,5674 га становить 4760 грн.

/ас 143-162/

Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті ОСОБА_5 згідно статті 1220 ЦК земельні ділянки площею 4,7447 га та 0,5674 га, відповідно, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території ОСОБА_2 сільськоїради Краснопільського району Сумської області, увійшли до складу спадщини.

Право власності, яке належало ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування до позивача, котра прийняла спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю документів підтверджуючих факт прийняття спадщини, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 сільської ради Краснопільського району Сумської області, ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майноє обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись стст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, померлою 06.08 2011, на час відкриття спадщини за адресою: м. Харків вул. Кибальчича, буд. 111.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, індентифікаційний номер - НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 4. 7447 га кадастровий номер земельної ділянки: :04:002:0216 та земельну ділянку площею 0.5674 га кадастровий номер земельної ділянки: :04:002:0268 розташовані на території ОСОБА_2 сільської ради Краснопільського району Сумської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належні ОСОБА_5 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії СМ № 169542 виданого Краснопільською районною державною адміністрацією 16 березня 2004 року на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 15.12.2003 № 366 по праву спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 06 серпня 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Краснопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання:ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Краснопільського району Сумської області, місце знаходження: с. Славгород, вул. Троїцька Краснопільського району Сумської області, код ЄДРПОУ 0438942.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада Харківської області, місце знаходження: м. Харків, пл. Конституції, буд. 7 Харківської області, .

Повне судове рішення складено 13 вересня 2018 року.

Суддя А. І . Косар