Справа № 487/5805/18
Провадження № 2/487/2368/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

в присутності позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу 487/5805/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 18727,17 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 5694,12 грн.. Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2009 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Відповідно до розрахунку державного виконавця Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області станом на 23.03.2018 року відповідач має заборгованість за період з 01.09.2015 року по 23.03.2018 року по аліментам у сумі 18727,17 грн.. Крім того загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з вересня 2015 року по березень 2018 року складає 5694,12 грн.. Відповідач ухиляється від виконання рішення суду, не приймає участі у додаткових витратах на дитину, у звязку з чим позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 24.09.2018 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

16.11.2018 року позивачем до суду надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої вона просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2015 року по березень 2018 року у розмірі 5694,12 грн..

У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення.

Відповідач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження від 06.02.2014 року, серія І-ФП №201861. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

На підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.12.2009 року було видано виконавчий лист по справі №2-4-7851 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання доньки від 26.02.2010 року. Зазначений виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, здійсненого державним виконавцем Заводського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6А від 23.03.2018 року, заборгованість ОСОБА_3 станом на 23.03.2018 року за період з вересня 2015 року по березень 2018 року складає 18727,17 грн..

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч.1ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Як роз яснив Верховний Суд України в постанові від 16.03.2016 року у справі №6-300цс16, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до абзацу 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з вересня 2015 року по березень 2018 року складає 5694,12 грн., яка відповідачем визнана у судовому засіданні.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову

Отже, враховуючи викладене, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2015 року по березень 2018 року у розмірі 5694,12 грн..

Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Керуючись ст.ст.10, 18, 23, 76, 206, 258, 259, 263-265, 279,352, 354, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів за період з вересня 2015 року по березень 2018 року в сумі 5694,12 грн. (пять тисяч шістсот девяносто чотири грн. 12 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, проживає за адресою: м. Миколаїв, пр.-т. ЦентральнийАДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий суддя І.В.Боброва