РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/15743/18

Провадження №: 2-о/755/581/18

"23" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Юдицького К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва

цивільну справу № 755/15743/18

за заявою ОСОБА_1,

заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві,

про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1.,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1. звернулась до суду про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1. зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою: АДРЕСА_1.

Свої заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона забрала до свого місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, свою рідну тітку ОСОБА_2, яка перебувала в безпорадному стані та потребувала постійної сторонньої допомоги, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя ОСОБА_2 подарувала заявниці квартиру АДРЕСА_2, та склала на її ім'я заповіт, яким заповіла їй земельну ділянку, площею 0,045 га, розташованої на території Малосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області. Зі своєю тіткою ОСОБА_2 заявник проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю, доглядала за нею, вела з нею спільне господарство. Однак, при зверненні ОСОБА_1 до нотаріуса з питанням оформлення спадкових прав їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропущенням заявником строку для подання заяви про прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно заявнику для реалізації її спадкових прав.

Заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києва не уповноважило свого представника на участь в судовому засіданні, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, однак подав пояснення, в яких просив розглянути справу без участі його представника та по закону.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведені до присяги у встановленому законом порядку, пояснили суду, що тривалий час перед смертю ОСОБА_2 - тітка заявниці ОСОБА_1, проживала у своєї племінниці та її сина, відносини між ними були теплими, сімейними та дружніми, ОСОБА_1 допомагала виводити ОСОБА_2 на вулицю, коли їй вже було важко самостійно робити це, а переїхала остання до племінниці після інсульту, розповідала сусідам, що в неї є дача, але їздити туди задалеко, хворіла недовго та не дожила до дев'яносторічного віку лише місяць. Померла ОСОБА_2 у квартирі ОСОБА_1., свідок ОСОБА_3 якраз в цей час зайшла до них. Організацією поховання ОСОБА_2 займалася ОСОБА_1, а в подальшому замовила похоронний зал, тощо.

Суд, вислухавши заявника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно заповіту складеного ОСОБА_2 21.05.2009 на ім'я ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрованого в спадковому реєстрі за номером 46999585, ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,045 га, що знаходиться на території Малосолтанівської сільської ради (С/Т «Заводське») Васильківського району Київської області (а.с.10).

Як вбачається з державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_2, останній на підставі рішення Малосолтанівської сільської ради від 27.02.1998 № 245-Б передано для ведення садівництва в с/т «Заводське» у приватну власність земельну ділянку площею 0,045 га, що розташована на території Малосолтанівської сільської ради (а.с.12).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_2 від 31.07.2013, ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,045 га для ведення садівництва, що розташована на території Малосолтанівської сільської ради останній на підставі рішення (а.с.14-16).

Згідно договору дарування квартири, укладеного 16.09.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та посвідченого державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 7-1600, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_3 (а.с.19).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 89 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 16.12.2017 р. (а.с.7).

Згідно довідки, виданої 16.12.2017 Управлінням охорони здоров'я, причиною смерті ОСОБА_2 стала хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.8).

Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданої державним нотаріусом Десятої Київською державною нотаріальної контори Шульгою С.В. 15.09.2018 р., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 (а.с.9).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_1 звернулась у встановленому законом порядку із заявою для прийняття спадщини до державного нотаріуса Десятої Київською державною нотаріальної контори Шульги С.В., та не заявляла про відмову від спадщини.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини (ч. 1 ст. 90 ЦПК України)

За клопотанням представника відповідача та позивача на підтвердження даних, що є предметом судового розгляду, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили суду, що покійна ОСОБА_2 проживала разом зі своєю племінницею ОСОБА_1 в квартирі останньої за адресою: АДРЕСА_4, разом вели спільне господарство та були пов'язані спільним побутом. Організацією похоронів та похованням своєї тітки ОСОБА_2 займалась заявник ОСОБА_1

Суд приймає до уваги покази допитаних свідків, оскільки останні узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами та поясненнями заявника.

Досліджені судом докази та показання свідків беззаперечно свідчать про родинні стосунки між померлою ОСОБА_2 та заявником ОСОБА_1, яка постійно проживала зі своєю тіткою ОСОБА_2 у своїй квартирі на час відкриття спадщини, тому суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті своєї померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 тітки ОСОБА_2, має намір прийняти спадщину, що відкрилась після смерті останньої.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 1268, 1270 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 265, 268, 272, 299, 300, 315, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2, зі спадкодавцем ОСОБА_2, на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 року, за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Київ, вул. І. Сергієнка, 3, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/sud2604.

Складення повного тексту рішення - 23.11.2018.

Суддя: В. Шевченко