Справа № 369/7594/18
Провадження № 2/369/2966/18
20.11.2018 року Києво-Святошинського районний суд Київської області в складі головуючого судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ярмак О.В., розглянувши у судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Приватне підприємство «Торговий Дім Поляков» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між приватним підприємством «Торговий Дім ПОЛЯКОВ» та ОСОБА_1, як Фізичною особою підприємцем було укладено договір поставки № 6738 від 14.02.2018, відповідно до умов 1.1 Розділу 1 Договору передбачає, що постачальник зобовязується передати у власність Покупця (Відповідач) продукти харчування, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах виписаних накладних.
Пунктом 3.3. Договору зазначено, що прийом товару здійснюється за накладною постачальника за участю експедитора. Датою одержання товару вважається дата, зазначена у накладній. При отриманні товару покупець засвідчує факт прийняття товару, його якість та кількість. Після прийняття товару товар поверненню та обміну не підлягає.
Пункт 4.2. Договору передбачає, що покупець здійснює розрахунки за отриману кожну поставку товару, окремо, шляхом перерахування 100% вартості отриманого товару на поточний рахунок постачальника, протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару, або шляхом внесення 100% вартості отриманого товару готівкою касу постачальника, на протязі 14-и календарних днів з моменту отримання товару
Так, позивачем, на підставі видаткових накладних № АКФ-013246 від 17.02.2018 на суму 4196,64 грн., № АКФ-013247 від 17.02.2018 на суму 2 329,56 грн., поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 6 526,20 грн. Відповідачем, в порушення умов договору, зобов'язання щодо оплати поставленого Товару виконані належним чином не були, оплата за поставлений товар проведена частково в сумі 2 196,64 гри., і сума боргу на день звернення до суду становить 4 329,56 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 4 329,56 гривен основний борг, 328,39 гривен - 20 % річних і 1 298,86 гривен - штраф 30 % від простроченої суми, що разом складає борг в сумі 5 956,84 гривень, а також суму судових витрат в розмірі 1762,00 грн.
В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Оскільки позивач у поданій суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, зясувавши дійсні обставини і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Cудом встановлено, що 14.02.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки № 6738, відповідно до умов якого відповідно до умов 1.1 Розділу 1 Договору передбачає, що постачальник зобовязується передати у власність Покупця (Відповідач) продукти харчування, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити його на умовах виписаних накладних.
На підтвердження факту поставки товару позивач надав видаткові накладні № АКФ-013246 від 17.02.2018 на суму 4196,64 грн., № АКФ-013247 від 17.02.2018 на суму 2 329,56 грн., відповідно до яких позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар, всього на загальну суму 6 526,20 грн.
Заборгованість за договором поставки складає 4329,56 грн., розрахунок проведений у відповідності до умов договору, не суперечить закону, не оспорюється відповідачем, судом приймається як достовірний.
З матеріалів справи встановлено, що на момент укладення договору поставки з позивачем, відповідач мав статус фізичної особи - підприємця, з 25.05.2018 р. відповідач припинив підприємницьку діяльність у встановленому законом порядку, разом з тим, у зв'язку з припиненням ведення фізичною особою підприємницької діяльності в неї, як у фізичної особи, не припиняється обов'язок відповідати за зобов'язаннями після припинення своєї діяльності. І оскільки станом на час припинення підприємницької діяльності відповідач мав не виконані зобов'язання за договором поставки укладеним з позивачем, тому у відповідності до положень чинного законодавства позивач має право вимагати від відповідача, як фізичної особи, виконання зобов'язань за договором, укладеним з ним, як фізичною особою - підприємцем, до припинення підприємницької діяльності.
Як зазначив позивач, він неодноразово звертався до відповідача з приводу оплати зазначеної заборгованості за договором поставки, але відповідачем всі звернення позивача проігноровані, заборгованість у зазначеному розмірі не сплачена, доказів на спростування зазначених обставин відповідачем не надано.
Відповідно до ч.1 ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 р. з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в частині своєчасної оплати отриманого товару, за умовами Договору поставки № 6738 від 14.02.2018, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4329,56 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню.
Поміж цим, у зв'язку із неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо оплати отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 1298,86 грн. 30 % штрафу та 328,39 грн. 20 % річних, розраховані від сум заборгованості по кожній накладній окремо. Розмір 20 % річних розраховується по формулі: Р = С х 20 % : 365 х Д, де Р це 20% річних від суми боргу за весь час прострочення;С - це сума простроченого платежу;20% - це розмір річних у відсотках; 365 - це кількість днів у році; Д це кількість днів прострочення. Виходячи з наведеної формули в таблиці розраховано 20% річних від загальної суми боргу за прострочені дні, станом на момент складання позовної заяви - 20 червня 2018 р. становить 328,39 грн.
Штраф в розмірі 30% від простроченої суми, розраховується за формулою:Ш = 3 х 30% , де Ш - це штраф в розмірі 30 % від простроченої суми; З - це сума простроченого платежу. Виходячи з наведеної формули враховуючи, що по всіх накладних строк заборгованості перевищує 10 днів, сума штрафу в розмірі 30 % від простроченої суми становить 1298,86 грн. (4 329,56 х 30% = 1 298.86)
Пунктом 5.2 договору визначено, що при порушенні покупцем умов оплати товару, покупець несе відповідальність у вигляді 20 % річних від простроченої суми заборгованості.
Пунктом 5.3 договору визначено, що при порушенні покупцем умов оплати товару, на строк 10 днів, покупець несе відповідальність у вигляді 30 % штрафу від простроченої суми заборгованості.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином встановлено, що між сторонами був укладений письмовий договір поставки товару, позивач поставив відповідачу товар, відповідач товар отримав, але своїх зобов'язань за договором виконав неналежним чином і не в повному обсязі, товар оплатив частково, залишок вартості отриманого ним товару до даного часу не оплачена, тобто в односторонньому порядку відповідач відмовився від виконання договору, тому позивач не має іншого способу захистити свої порушені права аніж вимагати від сторони, яка не виконала свої зобов'язання за договором, відшкодувати залишок вартості поставленого товару.
Відповідач, в свою чергу, не надав жодних доказів на підтвердження сплати залишку вартості поставленого товару повністю або у частині, не надав доказів, того, що договір ним не виконаний з незалежних від нього причин або з вини позивача.
Здійснивши розрахунок штрафу та річних, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1298,86 грн. 30 % штрафу та 328,39 грн. 20 % річних, перерахованих судом від сум заборгованості по кожній видатковій накладній, зокрема, в межах заявленого строку.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1762,00 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 51,52, 629, 712 ЦК України, 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» 4329,56 гривен - основний
борг, 328,39 гривен - 20 % річних і 1298,86 гривен - штраф 30 % від простроченої
суми, що разом складає борг в сумі 5 956,84 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Торговий Дім Поляков» судовий збір в розмірі 1762 грн.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.