КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року

справа 761/12491/18

провадження № 22-ц/824/1653/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В, Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року у складі судді Кондратенко О.О. в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну способу аліментів, у якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Збільшено з 04 квітня 2018 року мінімальний розмір аліментів, які стягуються за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року по цивільній справі № 761/16863/14-ц, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з розміру 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року з відповідача стягнуто аліменти у визначеній частці від усіх його доходів. Визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватися з боржника, відноситься до повноважень державного виконавця у провадженні якого перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів.

Також посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано розмір доходів, які отримані відповідачем. До того ж, у резолютивній частині рішення невірно зазначено дату до якої стягуються аліменти.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду першої законним та обгрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що мінімальна межа встановлених аліментів на одну дитину, встановлена з 08 липня 2017 року, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2014 року по цивільній справі № 761/16863/14-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 червня 2011 року і до досягнення сином повноліття. В іншій частині позову - відмовлено.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів до рівня, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов'язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.

Колегія суддів враховує, що визначений судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте судом не враховано, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення рішення, оскільки цей розмір встановлено законом.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, яким внесено зміни до ст. 182 СК України.

Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК ( 2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) &qu

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону &qut-;Про виконавче провадження&qu N; ( 606-14 ), а також у статях 194-197, 274 СК ( 2947-14 ).

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, державний виконавець, при стягненні аліментів визначає мінімальний розмір аліментів з урахуванням внесених змін у ст. 182 СК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що забезпечення отримання дитиною гарантованого державою мінімального розміру аліментів, чинного на час нарахування заборгованості, 50% прожиткового мінімуму, не є зміною розміру аліментів, оскільки розмір аліментів визначався судом у частці від доходу боржника, а не в мінімальному розмірі.

При цьому, питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Враховуючи, що доказів, які б були підставою для зміни розміру аліментів і свідчили про погіршення матеріального стану позивача, поліпшення матеріального стану відповідача, суду не надано, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Судом першої інстанції не були враховані вищезазначені обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді