Ухвала

Іменем України

10 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 212/10823/14-ц

провадження № 61-40508ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі судді Козлова Ю. В. від 31 травня 2018 року про відмову в постановлені окремої ухвали та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі судді Бондар Я. М. від 21 червня

2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: факторингова компанія «Вектор Плюс», публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання кредитного та договорів факторингу недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року заяву ОСОБА_4 про постановлення окремої ухвали залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня

2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ухвала суду про відмову у задоволення заяви про постановлення окремої ухвали не входить до переліку ухвал, що підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення із направленням справи на новий розгляд до першої інстанції для продовження її розгляду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у задоволенні заяви про постановлення окремої ухвали, яка підлягає апеляційному оскарженню відповідно до пункту 17 частини першою статті 353 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали суду першої інстанції слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи те, що ухвала Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року не переглядалась судом апеляційної інстанції, тому підстави для відкриття касаційного провадження на ухвалу суду першої інстанції відсутні.

У відкритті касаційного провадження на ухвалу суду апеляційної інстанції слід відмовити з таких підстав.

Перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, визначений частиною першою статті 353 ЦПК України.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадженні у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи те, що ухвала суду про відмову у задоволення заяви про постановлення окремої ухвали не входить до переліку ухвал, визначених частиною першою статті 353 ЦПК України, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що ухвала суду підлягає апеляційному оскарженню на підставі пункту 17 частини першою статті 353 ЦПК України є необґрунтованими, оскільки цим пунктом передбачено оскарження окремої ухвали, а не ухвали про відмову у постановленні окремої ухвали.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).

Умови прийнятності апеляційної скарги згідно з законом мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної скарги (рішення у справі Levages Prestations Services v. France від 23 жовтня 1996 року).

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року про відмову в постановлені окремої ухвали та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: факторингова компанія «Вектор Плюс», публічне акціонерне товариство «Сведбанк», про визнання кредитного та договорів факторингу недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта