Справа № 308/8889/17
Ужгородський міськрайонний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді - Бенца К.К.

при секретарі Вереш А.В.

за участі сторін:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 20.02.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого банк надав, а остання отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням суми кредиту та процентів у терміни та розміри, передбачені встановленими умовами кредитного договору. Відповідач ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо погашення суми отриманого кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі та строки визначені кредитним договором відповідачем не виконано. ОСОБА_3 порушувала терміни погашення кредиту і відсотків за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не виконала належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2017 року перед позивачем по кредитному договору становить 151 371, 40 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто суму боргу , отже різниця, яка підлягає до сплати становить суму 134 029,69 грн., а також штрафи.

З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 134 029,69 грн., а також штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6701,48 грн. - штраф (процентна складова) та сплачений позивачем судовий збір.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.04.2018 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 308/8889/17 та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема вказав, що тіло кредиту вже стягнуто рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11.09.2015 року . Заборгованість по відсоткам за період з 11.09.2015 року по день звернення з позовом до суду становить 131 470,94 грн., а також нарахована сума комісії в розмірі 2558,75 грн. за період з 11.09.2015 року по день звернення з позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило та письмовий відзив на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду від 23.04.2018 року, до суду не подала.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання» за № 442 та № 735.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовува-лися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 20.02.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н, шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви, в якій міститься її підпис про ознайомлення з цими умовами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Відповідно до укладеного з відповідачем договору банк надав ОСОБА_3 , а остання отримала кредит у розмірі 8000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що стверджується заявою ОСОБА_3 , копія якої приєднана до матеріалів справи.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_3 ознайомлена і згідна з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку.

Відповідач ОСОБА_3 , підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із запропонованими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.12.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, строк повернення кредиту - не пізніше останнього дня місяця зазначеного на платіжній карті. Строк погашення відсотків щомісячно за попередній місяць.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду в справі №308/15733/14-ц від 11.09.2015 року вже стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.02.2012 р. в сумі 17341,71 грн. (а.с.4).

З даного рішення слідує, що в справі №308/15733/14-ц банк скористався своїм правом на повернення всієї суми кредиту, і судом стягнуто заборгованість по тілу кредиту, відсоткам , комісії і штрафам (фіксована та процентна складова) станом на 31.10.2014 р.

На підтвердження своїх вимог банком додано розрахунок заборгованості ОСОБА_3 станом на 31.07.2017р., в якому зазначено, що така становить 151 371, 40 грн. Від даної суми банк відняв суму 17 341,71 грн., які стягнуті згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду в справі №308/15733/14-ц від 11.09.2015 року , та додав 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 6701,48 грн. штрафу (процентна складова). (а.с.5- 6).

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Cуд констатує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитораправа на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Однак, за загальним правилом, після ухвалення зазначеного судового рішення кредитор вправі нараховувати лише відсотки та пеню за кредитним договором, оскільки зобов'язання між ним та боржником не припиняються. Такі відсотки та пеню кредитор вправі нараховувати починаючи з дати, станом на яку стягнуто заборгованість за судовим рішенням - 31.10.2014 року. Відсотки та пеня нараховані поза межами вказаного періоду стягненню не підлягають.

Таким чином, наведений банком розрахунок, у якому вказані періоди нарахування починаючи з дати укладення кредитного договору 15.03.2012 р. по 31.07.2017р., та згідно якого банком простовідійнято суму стягнуту попереднім судовим рішенням, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Така правова позиція викладена у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Отже, вимоги про стягнення нарахованих Банком процентів за користування кредитом після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України задоволенню не підлягають.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду 11.09.2015 року стягнуто заборгованість, в тому числі й по відсоткам станом на 31.10.2014р. А відтак стягнення наразі інших відсотків не ґрунтується на нормах матеріального права, позаяк такі нараховані в будь-якому разі після спливу визначеного договором строку кредитування та після пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, то слід зазначити, що такі штрафи (фіксована та процентна складова) вже стягнуті згідно судового рішення від 11.09.2015 року, а відтак повторне їх стягнення є неможливе, оскільки це суперечить приписам ст. 61 Конституції України.

Узагальнюючи наведене, суд вважає, що пред'явлений наразі позов не ґрунтується на нормах матеріального права, а відтак задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 625,1054, 1055 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України , суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» , місце знаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського 1д, ;

Відповідач ОСОБА_3 ( місце реєстрації м. Ужгород, вул. Другетів, 142, РНОКПП НОМЕР_1);

Дата складання повного судового рішення - 28.09.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5