Провадження № 22-ц/772/1774/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2018 рокуСправа № 127/18390/13-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого (судді-доповідача): Онішука В.В.,

суддів : Медвецького С.К., Панасюка О.С.,

за участю секретарів судового засідання: Богацької О.М., Кирилюк Л.М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач: ОСОБА_6

зацікавлені особи: ОСОБА_7, центральний відділ Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань «2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2018 року, постановлену у складі судді Гриневича В.С. в приміщення Вінницького міського суду Вінницької області, -

в с т а н о в и в :

В квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року по справі №127/18390/13-ц позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки задоволено.

Визначено розмір частки співвласників земельної ділянки по вулиці 40-річчя Перемоги, 70 у м. Вінниці ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 рівним, який становить 1/3 частку для кожного із співвласників земельної ділянки по вулиці 40-річчя Перемоги, 70 у м. Вінниці.

Поділено земельну ділянку за адресою м. Вінниця вулиця 40-річчя Перемоги, 70 між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідно до варіанту № 4 додаток № 4 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 41/11-014 від 18 лютого 2014 року, виділено співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 0,0571 га позначену на плані-схемі зеленим кольором, виділено ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,0340 га позначену на плані-схемі червоним кольором.

Однак, земельна ділянки, яка виділена ОСОБА_6 на підставі висновку експертизи, площею майже 60 кв.м., знаходиться в межах червоних ліній по вул. 40-річчя Перемоги в м. Вінниці. Крім того, у неї у власності знаходиться 11/20 садибного житлового будинку №70 по вулиці 40-річчя Перемоги у м. Вінниці, що підтверджується договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.03.2002 р. та технічним паспортом реєстраційний номер 3945 від 05.12.2011 р.

При дослідженні даного договору купівлі-продажу та згідно з довідкою КП ВМБТІ від 21.04.2015 №1587 на земельній ділянці розташовані житловий будинок, господарські будівлі та споруди проінвентаризовані, як житловий будинок літ «А» - загальна площа 99,2 кв.м., в тому числі житловою 71,7 кв.м., сарай літ. «В», сарай літ. «в», сарай літ. «в1», сарай літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. «Ж1», сарай літ. «Е», погріб «п/В», убиральня літ. «З», огорожа №1-5.

Сарай літ. «Ж» та сарай літ. «Ж1» в 2004 році було знесено для реконструкції в тих же розмірах та із таких же матеріалів і на їх місці залишалася незабудована земельна ділянки площею 13,2 кв.м., яка у відповідності до вищевказаного рішення переходить до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки у варіанті 4 додатку 4 судово-будівельної експертизи, наведений розподіл земельної ділянки площею 911,00 кв.м. між співвласниками в рівних частках, який було взято за основу в рішенні суду, що не відповідає існуючим будівельно-технічним нормам та порушує право ОСОБА_6 на користування власністю.

19.05.2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися у суд з уточненою заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року у справі №127/18390/13-ц.

Вказана заява не містить посилань стосовно наявності червоних ліній на земельній ділянці та мотивована тим, що ОСОБА_6 являється співвласником 11/20 будинковолодіння №70, розташованого у м. Вінниці по вул. 40-річчя Перемоги на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.03.2002р. та технічного паспорту від 05.12.2011р.

В договорі купівлі-продажу вказано, що в постійне користування покупця переходять приміщення: кухні 1-1, 2-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 2-2, 2-3, 2-4, площею 49,4 кв.м., тамбури І, ІІ, сараї «Ж», «Ж1».

При проведенні судової експертизи експертом було використано технічний паспорт на будинковолодіння, виконаний 02.11.2011 року на якому вказані господарські будівлі не нанесені.

На думку заявника, оскільки заяв до державного реєстратора про припинення права власності на знесені нею сараї «Ж», «Ж1» вона не писала, а відтак право власності на них не припинилося.

З висновку експерта було виявлено, що місце розташування вказаних господарських будівель знаходиться на земельній ділянці, яка виділена судовим рішенням згідно варіанту №4 додатку 4 висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №41/№11-014 від 18.02.2014р., виконаного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» ОСОБА_4, ОСОБА_5, в звязку з чим порушуються права ОСОБА_6М як власника майна.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_6М просила:

1) скасувати за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року у справі №127/18390/13-ц за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки;

2) позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ земельної ділянки задовольнити частково;

3) визначити розмір частки співвласників у земельній ділянці по вул. 40-річчя Перемоги у м. Вінниці у розмірі 11/20 частки ОСОБА_6 та 9/20 частки ОСОБА_5;

4) поділити земельну ділянку по вул. 40-річчя Перемоги, 70 згідно додатку 2 варіанту 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи №41/11-014, складеного 18.02.2014 Подільським центром судових експертиз, виділивши співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 410 кв.м., а ОСОБА_6 земельну ділянку площею 501 кв.м.;

5) припинити право спільної сумісної власності між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на земельну ділянку по вул. 40-річчя Перемоги, 70 у м. Вінниці.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року відмовлено та залишено зазначене судове рішення в силі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати повязані з наданням правничої допомоги адвокатом в сумі 2000,00 грн.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що правових підстав для задоволення заяви немає, оскільки наведені в заяві обставини не є нововиявленими.

При цьому, суд зазначив, що не повідомлення стороною та не зясування судом при розгляді справи обставини щодо розташування на земельній ділянці сараїв літ. «Ж» та літ. «Ж1» та їх знесення, може розцінюватись, як неповне встановлення фактичних обставин справи, та може бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Обставини щодо розташування на земельній ділянці сараїв літ. «Ж» та літ. «Ж1» та їх знесення були відомі сторонам та могли бути відомі суду, а відтак вказані обставини не є нововиявленими.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції поклавши в основу рішення від 16.05.2014 року висновок експерта, не звернув увагу на те, що експерт при проведенні судової експертизи використав лише технічний паспорт, виконаний у 2011 році на якому господарські споруди, що зазначені в договорі купівлі-продажу 2002 року, не були нанесені, адже у 2004 році були знесені. Зазначена обставина має істотне значення, оскільки земельна ділянка під вказаними господарськими спорудами у відповідності до статті 120 ЗК України мала бути виділена саме ОСОБА_6

Також, зазначає, що у даній справі ухвалою судді від 01.11.2013 року було призначено будівельно-технічну експертизу, яка до цього часу не виконана.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини, а також апеляційну скаргу підтримав зацікавлена особа ОСОБА_7.

ОСОБА_5 та представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнали, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість ухвали суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого, девятого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 423 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав для подання заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, а саме: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч.2 ст. 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст.ст. 424, 426 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30.03.2012 нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. П. 4 обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Таким чином, законодавець зазначив, що необхідними умовами для визнання обставин нововиявленими є те, що вони існували на час розгляду справи; не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 у поданій заяві не зазначено істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справ.

Також, відповідно до частини пятої статті 411 ЦПК України, судом першої інстанції враховано висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 02 березня 2016 року, якою скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 20.11.2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с.109-111).

Так, в ухвалі ВССУ зазначено, що звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_6 посилалась на те, що їй стало відомо про знаходження на земельній ділянці № 70 по вул. 49-річчя Перемоги у м. Вінниці сараїв «Ж» та «Ж1» 21 квітня 2015 року, після отримання довідки КП «Вінницьке бюро технічної інвентаризації».

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК України, в редакції чинній на час постановлення ухвали, не є нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2002 року ОСОБА_6 належить на праві власності 11/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться по вул. 40 річчя Перемоги у м. Вінниці. У договорі купівлі-продажу вказано, що «... в постійне користування «Покупця» переходять приміщення: кухні 1-1, 2-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 2-2, 2-3, 2-4, площею 49,4 кв. м, тамбури 1,11, сараї «Ж», «Ж1»...».

У заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 вказувала, що сараї літ. «Ж» та літ. «Ж1» у 2004 році були знесені для реконструкції в тих же розмірах та із тих же матеріалів.

Судом першої інстанції вірно зазначено про те, що переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами (частина четверта статті 423 ЦПК України).

Крім цього, процесуальні недоліки розгляду справи (неналежне повідомлення учасників судового розгляду, що перешкодило їм взяти участь у судовому засіданні; неналежне дослідження обставин справи; неналежне сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи тощо) не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами також неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів.

Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.11.2004 року у справі «Правєдная проти Росії», заява №69529/01, пп. 28, та у рішенні від 6.12.2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2, заява №19960/04, п. 46, зазначає, що процедура скасування остаточного судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, оскільки ОСОБА_6 в поданій заяві не наведено нововиявлених обставин. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції та не дають підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_2

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом

Суддя Оніщук В.В.