ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/939/18 Справа № 180/1892/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою Таккі Йоуні Ісмо Мікаель на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року у справі за позовом Таккі Йоуні Ісмо Мікаель до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Таккі Йоуні Ісмо Мікаель звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення шкоди, в якому просив витребувати із чужого незаконного володіння мотоцикл Honda Yksityinen, 19.08.1999 року випуску та ноутбук Acer V5-572, 31.01.2014 року випуску, які належить йому на праві приватної власності; стягнути з ОСОБА_1 на його користь моральну шкоду у розмірі 25000 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти, витрачені на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та судові витрати ( т. 1, а.с. 5-6).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року в задоволенні позову Таккі Йоуні Ісмо Мікаель до (Таккі) ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення шкоди - відмовлено (т.3, а.с 57-61).

Не погодившись з рішенням суду, Таккі Йоуні Ісмо Мікаель звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 ноутбука Acer V5-572, 31.01.2014 року випуску та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.(т.3, а.с. 63-64).

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів. Зазначає, що суду були надані документи, що підтверджують його право власності на ноутбук Acer V5-572, 31.01.2014 року випуску. Також, судом неправомірно відмовлено у стягненні на його користь витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., так як суду було надано всі квитанції, які підтверджують витрати на правову допомогу.

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.01.2014 року Таккі Йоуні Ісмо Мікаель та ОСОБА_1 уклали шлюб у місцевому відділі ЗАЦС Західної Фінляндії, після одруження ОСОБА_1 присвоєно прізвище «Таккі». На даний час сторони проживають окремо (т. 1, а.с. 66-68).

В якості доказу своїх позовних вимог позивач надав Акт передачі, відповідно до якого ТОВ «ТеліаСонера Фінланд», Таккі Сеійя передали 31.01.2014 року ноутбук Acer V5-572, з терміном гарантії 2 роки (т. 1. а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно із положеннями ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.2 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до п. 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до ст.387 ЦК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В якості доказу своїх позовних вимог, позивач надав Акт передачі, відповідно до якого ТОВ «ТеліаСонера Фінланд», Таккі Сеійя передали 31.01.2014 року ноутбук Acer V5-572, з терміном гарантії 2 роки (т. 1. а.с. 15). Однак зазначений письмовий доказ позивача являється неналежним та недопустимим доказом, оскільки Акт не містить відомостей про те, що саме Таккі Йоуні Ісмо Мікаель купив ноутбук Acer V5-572 , також акт не містить відомостей про вартість ноутбука, до акту не додано копії чеку, квитанції про оплату тощо.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, Йоуні Ісмо Мікаель Таккі не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів того, що він є власником спірного майна.

Що стосується витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Рішенням суду першої інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог, а отже відсутні підстави щодо компенсації понесених витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким надана правильна правова оцінка.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Таккі Йоуні Ісмо Мікаель - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: