Справа № 361/2653/15-ц Головуючий у І інстанції Радзівіл А. Г.
Провадження № 22-ц/780/3876/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 50 25.09.2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2018 року м. Київ

справа № 361/2653/15

провадження № 22ц/780/3876/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2018 року у складі судді Радзівіла А.Г., повний текст складений 03.08.2018 року,

встановила:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України: пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом в якому просила встановити факт свого проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з жовтня 2005 року по лютий 2009 року, встановити факт батьківства ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, відносно своєї дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження № 26 від 16 січня 2009 року, вказавши батьком ОСОБА_5 - ОСОБА_4. Крім того, просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку та будинок разом з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з жовтня 2005 року проживала разом з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

11 жовтня 2006 року ОСОБА_4 в інтересах сім'ї придбав за договором купівлі-продажу земельну ділянку у АДРЕСА_2, де згодом побудував будинок.

Далі позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась донька ОСОБА_5, народження якої 16 січня 2009 року вона зареєструвала у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. При цьому запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень було проведено за її прізвищем, а ім'я та по батькові батька дитини записано з її слів, у відповідності до ч.1 ст.135 СК України.

Далі позивачка зазначила, що за свого життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком їх дитини, після пологів забрав її з пологового будинку і привіз до її матері, оскільки їй необхідна була допомога у догляді за дитиною, після чого з квітня 2009 року вони почали проживати окремо, але ОСОБА_4 продовжував спілкуватися з нею та з донькою, приїздив до них по 2-3 рази на тиждень, систематично утримував доньку, дарував доньці подарунки, проявляв турботу та увагу, піклувався про неї.

ОСОБА_4 не наполягав на внесенні до записів про реєстрацію його батьком дитини, тому в графі батько дитини з її слів зазначене її прізвище, а ім'я та по батькові зазначено ОСОБА_6, так як звали ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4 передчасно помер, вона та донька, були присутні на похоронах та поминах.

У зв'язку з тим, що факт спільного проживання та факт батьківства ОСОБА_4 по відношенню до її доньки заперечується відповідачем, сином померлого ОСОБА_4 від першого шлюбу, з яким існує спір щодо спадщини, просила позов задовольнити.

04 квітня 2018 року у відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_7 через своїх представників позовні вимоги не визнав, вважав їх не доведеними. Зазначив, що навпаки, у матеріалах справи містяться докази, що ОСОБА_4 проживав один, він ніколи не визнавав себе батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ніколи не робив таких заяв і взагалі не казав про існування вказаної дитини і свого відношення до неї.

Крім того представники відповідача зазначили, що проведена в справі молекулярно-генетична експертиза є неналежним і недопустимим доказом, оскільки проведена з порушенням вимог закону, зокрема в закритому кримінальному провадженні, на підставі постанови слідчого, яку скасовано, за відсутності постанови прокурора на відібрання біологічних зразків, з порушенням процедури відібрання біологічних зразків, без обов'язкового протоколу фіксації такої слідчої дії, з використанням невстановлених за походженням "формалінового архіву і парафінових блоків трупа ОСОБА_4І.", яких не було як речового доказу у кримінальному провадженні.

У відповіді на відзив на позовну заяву, представник позивача зазначила, що відповідач лише коли дізнався про те, що батько ОСОБА_8 записаний зі слів позивачки, тільки тоді перестав спілкуватись з позивачкою та почав відмовлятись від сестри.

Крім того, представник позивачки у відповіді на відзив посилалася на проведену судову молекулярно-генетичну експертизу та надані висновки, які доводять, той факт, що ОСОБА_5, може бути біологічною дитиною ОСОБА_4, ймовірність даної події складає 99,97 %, тому вважала біологічне батьківство ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_5 практично доведеним.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи та внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильному їх дослідженні та оцінки доказів. Зокрема, зазначила, що згідно норм Сімейного Кодексу питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Так, до матеріалів справи було приєднано висновок експерта від 25.05.2016 року, проведеної Київським обласним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром молекулярно-генетичних експертиз яким встановлено біологічне батьківство ОСОБА_4 Цей експертний висновок, не скасований, він відповідає всім вимогам і містить всі відомості, передбачені ст.102 ЦПК України, судовий експерт має вищу біологічну освіту за спеціальністю «фізіологія», кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи щодо імунологічних досліджень, в т.ч. молекулярно-генетичні дослідження.

Послалась, що судом не враховано ст.7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно якої дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

У відзиві на скаргу, представник відповідача, адвокат ОСОБА_9 вважає скаргу безпідставною і необґрунтованою, просить залишити її без задоволення. Посилається на те, що відсутні докази існування між ОСОБА_2 і померлим ОСОБА_4 за його життя, спільного побуту, ведення спільного господарства. Крім того, зазначив, що доводи позивачки спростовуються показами свідків, допитаних судом. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту батьківства, генетична експертиза, яку незаконно проведено у закритому кримінальному провадженні та з порушенням порядку проведення експертиз за нормами КПК України не може бути прийнята як доказ у справі, оскільки ст.78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом, при цьому позивач не скористалась своїм процесуальним правом на доказування і не надала інші належні, допустимі докази на обґрунтування своїх позовних вимог, а також не заявила про проведення відповідної судової експертизи щодо предмета спору.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки, адвокат ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав, просила задовольнити скаргу.

Представник відповідача ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_9 заперечував проти скарги з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Треті особи: відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції, орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В. будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, до суду не з'явилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, їх неявка відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_5, матір'ю якої є позивачка, про що видане свідоцтво про народження Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 16 січня 2009 року, серії НОМЕР_1. В свідоцтві про народження батьками дитини вказані: батько - ОСОБА_13, мати - ОСОБА_2 (том 1 а.с.8).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 17 червня 2011 року батьком дитини вказаний ОСОБА_13 (том 1 а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4, про що 04 листопада 2014 року складено відповідний актовий запис за № 378, та видано свідоцтво про смерть Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, серії НОМЕР_2 (том 1 а.с.108).

04 листопада 2014 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся син померлого ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_3 (том. 1 а.с. 104, 111).

23 квітня 2015 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась позивачка ОСОБА_2 від імені малолітньої доньки ОСОБА_5 (том 1 а.с. 98).

З державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, вбачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0, 1803 га, яка розташована в АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 жовтня 2006 року. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарський будівель та споруд. (том 1, а.с 56).

Згідно довідки № 1041 від 07.11.2014 року КП УЖГ "Печерська Брама", ОСОБА_4 був зареєстрований з 12.09.2000 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 в АДРЕСА_1.

Згідно паспортних даних, позивачка ОСОБА_2 з 18 січня 2002 року зареєстрована за місцем проживання у АДРЕСА_3

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання позивачки однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з жовтня 2005 року по лютий 2009 року та визнання об'єктом права спільної сумісної власності подружжя земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_2., виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

В порядку ст. ст. 60, 70, 74 СК України, ділиться те майно, набуте у шлюбі та/або під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, яке є наявним у натурі та перебуває у власності чоловіка та жінки.

Для встановлення таких обставин з'ясовується час набуття та джерело отримання коштів на придбання майна, що є об'єктом поділу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, позивачка мала надати суду належні та допустимі докази того, що вона та ОСОБА_4 не перебували у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивачка не довела своїх позовних вимог, не представила суду доказів на підтвердження ведення спільного господарства, єдиного бюджету, доказів того, що вона не перебувала у іншому шлюбі в спірний період, не надала.

Тому на думку колегії суддів правові підстави для встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, з огляду на вимоги ст.74 СК України, відсутні у зв'язку з чим суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що позовні вимоги задоволенню в ці частині не підлягають, тому немає і підстав для визнання спірного майна об'єктом спільної сумісної власності позивачки та померлого ОСОБА_4.

Посилання позивачки у скарзі на те, що суд не врахував всі доводи на які вона посилалась у справі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки докази, які б свідчили беззаперечно про факт проживання однією сім'єю та ведення ними спільного господарства у справі відсутні. Таким чином, позивачка в цій частині не довела свого позову, що є її обов'язком відповідно до засад змагальності сторін за ст.10 ЦПК України (в ред. на час подачі позову), так і відповідно ст.12 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін. При цьому судова колегія вважає, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Проте, з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини погодитись не можна, враховуючи наступне.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 посилалась на те, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з яким вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини було вчинено за її вказівкою. За свого життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, проте останній ІНФОРМАЦІЯ_8 передчасно помер.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині встановлення факту батьківства, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, оскільки судом першої інстанції не виконано вимоги ст. 263 ЦПК України щодо повноти та всебічності з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності такої заяви, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України).

Відповідно до статей 263, 264 ЦПК рішення має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема витягу з кримінального провадження № 0004018, 30 жовтня 2014 року до Броварського МВ надійшло повідомлення від чергового лікаря Броварської ЦРЛ про те, що за адресою: АДРЕСА_4 виявлено труп ОСОБА_4 - 1964 року народження, без ознак насильницької смерті. Для встановлення причини смерті ОСОБА_4 постановами слідчого відділу Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області була призначена судово-токсикологічна експертиза крові трупа ОСОБА_4, судово-медична експертиза гістологічних препаратів ОСОБА_4

Згідно висновку експерта за № 434 проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4, смерть настала від отруєння чадним газом, будь-яких тілесних пошкоджень при судово-медичній експертизі трупа не виявлено. Експертиза закінчена 25 грудня 2014 року. (том 1 а.с. 168- 169).

10 листопада 2014 року старшим слідчим СВ Броварського ГУМВС України в Київській області Міщенко В.О. винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. ( том 1, а.с. 94).

Відповідно ст. 76 ПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; виносками експертів; показаннями свідків.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не заявлялись клопотання про призначення експертизи.

В обґрунтування вимог, позивачем було надано висновки судової експертизи за № 19/6-01/293 на 6 арк., за № 19/6 -01/294 на 5 арк., № 19/6-01/295 на 7 арк. виконаних у кримінальному провадженні № 0004018. (том 2 а.с. 42 - 48).

Так, у висновку експерта за № 19/6-01/294 від 25 травня 2016 року зазначається, що 10 листопада 2015 року під час проведення огляду місця події в приміщенні кабінету Броварського відділу поліції, за добровільної згоди потерпілої, у малолітньої ОСОБА_5, отримано зразки защільного епітелію, який перенесено на ватні палички та поміщено до паперового пакету білого кольору.

11 листопада 2015 року у гістологічному відділенні КОБСМЕ в Київській області отримано формаліновий архів та парафінові блоки ОСОБА_4, які було направлено Броварським районним відділенням КОМ СМЕ. На вирішення експертизи поставлено питання: який ДНК - профіль ОСОБА_5 Згідно вказаного висновку встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразків слини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (об'єкт № 1). До вказаного висновку додана таблиця № 1 із результатами на одному аркуші (том 2, а.с. 55 - 57, а.с. 66-69).

У висновку експерта за № 19/6-01/295 від 24 травня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування від 30 жовтня 2014 року за № 0004018, зазначається, що 10 листопада 2015 року до Броварського відділу поліції надійшло клопотання від потерпілої дружини ОСОБА_4 про призначення молекулярно-генетичної експертизи на встановлення батьківства її дитини. 10 листопада 2015 року під час проведення огляду місця події в приміщенні кабінету Броварського відділу поліції, за добровільної згоди потерпілої, у малолітньої ОСОБА_5, отримано зразки защільного епітелію, який перенесено на ватні палички та поміщено до паперового пакету білого кольору.

11 листопада 2015 року у гістологічному відділенні КОБСМЕ в Київській області отримано формаліновий архів та парафінові блоки ОСОБА_4, які було направлено Броварським районним відділенням КОМ СМЕ. На вирішення експерту поставлено питання: який ДНК - профіль ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_5 У висновку зазначається, що об'єкт на дослідження надійшов у металевому пакуванні циліндричної форми, видимих порушень цілісності пакування не виявлено, упаковка не має вільного доступу до вмісту. В оцінці отриманих результатів проведеного дослідження встановлено генетичні ознаки (ДНК - профіль) біологічних зразків трупа ОСОБА_4 (об'єкти №№ 1,3). Генетичні ознаки (ДНК - профіль) біологічних зразків трупа ОСОБА_4 (об'єкт № 2 ) не встановлено в зв'язку з деградацією досліджуваного матеріалу. До висновку як додатки міститься таблиця 1.1. додаток 1, додаток 2. ( том 2, а.с. 60-63, а.с. 76-82).

Згідно висновку експерта за № 19/6-01/293 від 25 травня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування від 30 жовтня 2014 року за № 0004018, на вирішення питання експертизи поставлені питання: чи є ОСОБА_5, 18.12.2008 року біологічною дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ДНК-профілі яких встановлені за наданими зразками. Згідно висновку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, може бути біологічною дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 Ймовірність даної події складає 99, 97 %. До висновку додані таблиці результатів досліджень на 2 арк. ( том 2, а.с. 49-54, 70-75).

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні вимог позивачки про встановлення факту батьківства, виходив з того, що надані до суду висновки судової молекулярно-генетичної експертизи проведеної судовим експертом Київського обласного науково-дослідного експертного-криміналістичного центру МВС України у кримінальному провадженні № 0004018 не є допустимими та достовірними доказами, оскільки здобуті з порушенням вимог закону у закритому кримінальному провадженні, на підставі незаконної і необґрунтованої постанови слідчого, яку скасовано, за відсутності постанови прокурора на відібрання біологічних зразків, з порушенням процедури відібрання таких зразків, оскільки постанови слідчого про призначення молекулярно-генетичних експертиз у кримінальному провадженні № 0004018 від 30 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (з додатковою кваліфікуючою відміткою "природна смерть") місцевою прокуратурою скасовано як незаконні ( том 3 а.с. 124).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що вказані молекулярно-генетичні дослідження експерта, який має вищу біологічну освіту за спеціальністю «фізіологія», кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи щодо імунологічних досліджень, в т.ч. молекулярно-генетичні дослідження, необхідно взяти до уваги, як письмові докази, оскільки вони містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, є достатніми, достовірними та допустимими та не спростовані відповідачем.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти Російської Федерації» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07 травня 2009 року).

За таких обставин, судова колегія встановила, що згідно висновку експертного дослідження за № 19/6-01/293 від 25 травня 2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, може бути біологічною дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 Ймовірність даної події складає 99, 97 %. ( том 2, а.с. 49-54).

Так як вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_5 складає величину не менше ніж 99,9 %, то за вимогами Другого Міжнародного Симпозіуму з Ідентифікації людини - біологічне батьківство вважається доведеним (т.2 а.с.66-84).

В матеріалах справи також містяться фотокартки на яких зображені ОСОБА_4 з дитиною та позивачка. З даних фотокарток вбачається, що ОСОБА_4 піклувався про свою доньку, відпочивав разом з нею (т.1 а.с.199-200).

При цьому колегія суддів враховує, що відповідачем не спростовано висновків генетичного дослідження, яким біологічне батьківство ОСОБА_4 по відношенню до дитини ОСОБА_5 доведено.

Доводи представника відповідача що у дослідженні були використані невстановлені за походженням "формалінового архіву і парафінових блоків трупа ОСОБА_4І.", яких не було як речового доказу у кримінальному провадженні, спростовуються матеріалами справи.

Так, Листом начальника Броварського МВ від 17 квітня 2015 року за № 07/6729 повідомлено, що з приводу надання інформації по факту смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 у селі Перемога Броварського району повідомлено, що останнього до моргу м.Бровари та Броварського району було направлено з АДРЕСА_4. Причина смерті вказаного громадянина настала від отруєння газом, без будь-яких тілесних ушкоджень. Відповідно акту № 434 від 25 грудня 2014 року відбирались наступні зразки: кров на спирти та карб оксигемоглобін, шматочки внутрішніх органів, які в подальшому направлені до КОБ СМЕ. (том 1, а.с.41, т.2 а.с.134).

Як вбачається з дослідження, експертом використовувались дані про генетичні ознаки зразка защічного епітелію ОСОБА_5, які було отримано у малолітньої за добровільної згоди позивачки в приміщенні Броварського відділу поліції та генетичні ознаки парафінових блоків трупа ОСОБА_4, які було отримано у гістологічному відділенні КОБ СМЕ в Київській області.

Інші доводи відповідача щодо проведення експертизи в закритому кримінальному провадженні, на підставі постанови слідчого, яку скасовано, за відсутності постанови прокурора на відібрання біологічних зразків, не спростовують висновків молекулярно-генетичних досліджень, які є письмовими доказами наданими позивачем у даній справі.

Зазначені обставини відповідачем не спростовані, тому беручи до уваги вищенаведене, письмові докази, що з достовірністю підтверджують батьківство ОСОБА_4 відносно його доньки ОСОБА_5 та засвідчують походження дитини від нього, судова колегія вважає,що є підстави для встановлення факту батьківства, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Встановлення батьківства є підставою для внесення відповідних змін у актовий запис про народження дитини.

З огляду на висновки, яких дійшла судова колегія у цій постанові, апеляційна скарга є обґрунтованою в частині відмови судом у задоволенні позову про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, відповідно до ст.376 ЦПК України.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, колегія судів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В цій частині ухвалити нове судове рішення, яким ці позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати Відділ реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області внести зміни до актового запису у книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану № 26 від 16 січня 2009 року про народження ОСОБА_5, а саме: змінити запис в графі «батько» з ОСОБА_13 на ОСОБА_4.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 974 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: І.В.Іванова

Судді:

О.І.Сліпченко

В.В.Гуль