Справа № 212/3548/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Борух Ю.К.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Коломоєць О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначає, що вона з 01.01.1988 по 24.06.2015 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 12 квітня 2004 року із нею стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала травму - розрив власної зв'язки правого наколінника. За наслідками розслідування нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності. Зазначає, що при первинному огляді їй було встановлено 40% втрати працездатності та третя група інвалідності, в подальшому у 2010 році встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково та у 2017 році встановлено 10% втрати професійної працездатності за наслідками травми 2004 року. Вказує, що 08 вересня 2014 року із нею стався нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала травму - пошкодження передньої хрестоподібної зв'язки лівого коліна. За наслідками розслідування даного нещасного випадку складено акт форми Н-5 та акт форми Н-1. Нещасний випадок призвів до стійкої втрати працездатності. З 06 лютого 2017 року їй первинно безстроково встановлено 25% втрати працездатності внаслідок трудового каліцтва 2014 року та повторно 10% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва 2004 року. Зазначає, що у зв'язку з отриманими виробничими травмами їй було завдано моральну шкоду, яка пов'язана зі зміною життя, внаслідок чого їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, переносити неодноразове оперативне втручання. Розмір моральної вона оцінює у 45000,00 грн., які просить стягнути з відповідача. Також вказує, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень, які просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача не погодившись із позовом подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач з проханням щодо відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності, в добровільному порядку безпосередньо до підприємства не зверталась. Щодо відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок нещасного випадку, який стався з позивачкою 12.04.2004 року зазначив, що особою винною у даному нещасному випадку є позивач ОСОБА_3, отже саме дії позивача знадились у причинному зв'язку з вища казаною подією, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався з ОСОБА_3 08.09.2014 року зазначив, що вказаний нещасний випадок не визнаний нещасним випадком, що пов'язаний з виробництвом, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Також зазначив, що позивачем не підтверджено розмір заподіяної їй моральної шкоди.

Ухвалою суду від 30 травня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25 червня 2018 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази у справі.

Позивач ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в позові відмовити, посилаючись на письмовий відзив.

В судовому засіданні 24 вересня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Позивач ОСОБА_3 з 01.01.1988 по 24.06.2015 року, часу звільнення за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію, перебувала у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», що підтверджується копією трудової книжки останньої, та не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. (а.с.7-9).

Відповідно до акту форми Н-1, про нещасний випадок на виробництві за №3 від 06.08.2004 року, затверджений начальником ШСУ ВАТ «КЗРК» Бурдієнко Р.В., зазначено, що 12 квітня 2004 року о 22 годині 10 хвилин на підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» стався нещасний випадок із підземною стволовою ОСОБА_3, внаслідок якого остання отримала розрив власної зв'язки правого наколінника.

Згідно п.10 Акту зазначено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_3 - стволова дільниці №10, порушення п.7.4 «Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ВАТ «КЗРК», ст.14 Закону України «Про охорону праці». (а.с.10-11)

Відповідно до Акту форми Н-5, проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 вересня 2014 року о 23 годині 15 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», комісія у складі голови ОСОБА_5, членів комісії ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, провела з 18 квітня по 26 вересня 2016 року спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався 08.09.2014 на дільниці №26, проходки ш. «Родіна» в стволі ш. «Родіна», відмітка-1507м, Шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком», з одним потерпілим, без смертельного наслідку.

Згідно даного Акту, комісія опитавши потерпілу, свідків і осіб, причетних до нещасного випадку, взявши до уваги медичні висновки з медичних закладів ДЗ «Відділкова лікарня ст. Кривий Ріг-Головний ДП «Придніпровська залізниця» та Міністерства охорони здоров'я «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» встановила, що відповідно до пункту 15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 №1232, нещасний випадок з підземним машиністом підіймальної машини дільниці №26 ОСОБА_3, визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, та складається акт за формою Н-1. Акт за формою Н-5 від 01.02.2016, який розслідувався комісією утвореною наказом №2730 від 09.12.2015 по ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважати недійсним. Особи, дія, або бездіяльність яких призвели до настання нещасного випадку відсутні. (а.с.16-19)

Згідно окремої думки члена комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 вересня 2014 року о 23 годині 15 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат»з ОСОБА_3 ОСОБА_6 останній вважає висновки комісії передчасними, не об'єктивними, випадок не страховим. (а.с.20)

Відповідно до окремої думки члена комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 08 вересня 2014 року о 23 годині 15 хвилин на Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат»з ОСОБА_3 ОСОБА_8 останній вважає висновки комісії передчасними та не об'єктивними, випадок не пов'язаний з виробництвом. (а.с.21-22)

Згідно акту форми Н-1 за №31-24 від 26.09.2016, затвердженого заступником начальника Головного управління держпраці у Дніпропетровській області Корольовим К.В. 30.09.2016, про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом потерпілої ОСОБА_3 зазначено, що причиною нещасного випадку є: основна - психофізіологічна, (інші події), супутні- відсутні.

Відповідно до п.10 вказаного Акту особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування відсутні. (а.с.12-15)

Згідно виписки з акту огляду ЛЕК за №027581 від 08.12.2004 року ОСОБА_3 при первинному огляді визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% у зв'язку з трудовим каліцтвом та встановлена третя група інвалідності з 08.12.2004 по 01.01.2006. Визначено потреби у додаткових видах допомоги: медикаментозне, стаціонарне лікування, санаторно-курортне лікування. (а.с.96)

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №044752 ОСОБА_3 при повторному огляді встановлено 35% втрати професійної працездатності з яких первинно 25% трудове каліцтво, повторно 10% трудове каліцтво 2004 року, третя група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, ВМП. (а.с.23)

Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 14.08.2017 за №0407/15058/15058.2/2, №0407/15058/15058.2/28 та №0407/15058/15058.2/29 ОСОБА_3 призначено доплату страхової виплати «одноразова допомога у разі встановлення іншого вищого ступеня втрати професійної працездатності» та перераховану щомісячну грошову суму. (а.с.27,28,29)

Згідно виписок з медичної картки та виписок з історії хвороби ОСОБА_3 неодноразово перебувала на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у зв'язку із наслідками отриманих каліцтв. (а.с.30-41)

Згідно ст.ст.15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно до положень ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану позивачу, покладено саме на роботодавців.

За п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, заподіяне позивачеві під час виконання нею трудових обов'язків, заподіює їй моральні й фізичні страждання, які обмежують її можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров'я, відчуття болю.

Зазначені обставини наступили у ОСОБА_3 у зв'язку із нещасними випадками на виробництві під час виконання нею трудових обов'язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_3 умовами виробництва, які існують на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», а тому саме на роботодавця покладається обов'язок із її відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує наявність у ОСОБА_3 35% втрати працездатності, у зв'язку з трудовими каліцтвами, обставини цих трудових каліцтв, глибину фізичних та моральних страждань позивача, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», у вигляді одноразового відшкодування в сумі 24000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов'язані з правничою допомогою пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1600,00 гривень.

Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст.ст. 4,12, 23, 76-83,141,258, 259,263,264,265, 268, 271,273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження юридичної особи: м.Кривий Ріг, вул.Симбірцева, 1А, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження юридичної особи: м.Кривий Ріг, вул.Симбірцева, 1А, ) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (місцезнаходження юридичної особи: м.Кривий Ріг, вул.Симбірцева, 1А, ) на користь держави судовий збір в розмірі 704 ( сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Повне рішення складено та підписано 25 вересня 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін