Справа № 758/2363/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В., за участю секретарів судового засідання Мишак І.Ю., Злобінця М.С., позивача ОСОБА_5, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача ЖБК - «Виноградар - 8» Кальсіної Т.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Київської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-8», третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 р. ОСОБА_5 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до відповідачів Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач 1) та Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-8» (надалі за текстом - відповідач 2), про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_7. Після смерті останньої відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 був ОСОБА_1, який був сином останньої та батьком позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача помер тобто, після відкриття спадщини позивачу, як сину спадкоємця першої черги, переходить право на спадкування тієї частини спадщини, яка б належала батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини, у зв'язку із чим, позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду.

Позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача 1 до початку судового засідання подав відзив на позовну заяву, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника та просив ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства.

Представник відповідача 2 до початку судового засідання подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечувала.

Третя особа до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо прийняття рішення послалась на розсуд суду. Додатково надала суду копію спадкової справи № 556/11.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників даного судового розгляду, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, квартира АДРЕСА_1 є кооперативною і ОСОБА_7 набула право володіння цією квартирою шляхом виплати всіх пайових внесків в розмірі 10 214 крб., втім право власності на відповідну квартиру не зареєструвала. ІНФОРМАЦІЯ_1 остання померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації смерті у місті Києві від 22.07.2010 р., про що зроблений відповідний актовий запис за № 12963 (а.с. 9).

ОСОБА_7 була матір'ю ОСОБА_1, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, де в графі відомості про матір зазначено ОСОБА_7 (а.с. 10).

В свою чергу ОСОБА_1 був батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 (а.с. 11), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, про що зроблений відповідний актовий запис № 2610 (а.с. 12).

Під час життя ОСОБА_7 проживала у вищевказаній квартирі разом із своїм внуком (позивачем по справі), що підтверджується довідкою житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-8», в якій зазначено, що позивач дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2010 р. по дату видачі довідки 30.01.2018 р. (а.с. 15).

Згідно інформаційної довідки КВ-2017 № 45446 від 14.12.2017 р. зазначено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована (а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_7 14 Київською нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу щодо майна померлого № 556/11, в межах якої позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на квартиру та відсутністю державної реєстрації прав померлої на таке майно.

У відповідності до довідки, виданої позивачу, згідно якої останній є єдиним спадкоємцем за законом після смерті бабусі ОСОБА_7 (а.с. 16).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи України, відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 р. у справі «Пайн Велі Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п. 36 Рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 р. у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Так, ст. 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член кооперативу стає власником квартири після її викупу. Як свідчать пояснення ЖБК «Винорадар-8», ОСОБА_7 була членом цього кооперативу та викупила цю квартиру.

За таких обставин, до складу спадщини померлої бабусі позивача входили майнові права на квартиру АДРЕСА_1.

За приписами ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як свідчать матеріали справи, заповіт у померлої бабусі позивача був відсутній. Отже, наслідування її спадщини відбувається за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено судом, позивач прийняв спадщину у визначені ст. ст. 1268, 1270 ЦК України порядку. Позивач також є єдиним спадкоємцем ОСОБА_9 першої черги, оскільки, з огляду на приписи ст. 1268 ЦК України, успадкував частку спадщини ОСОБА_9, яка належала б його батьку (сину померлої) ОСОБА_1, який вже був померлим на час відкриття спадщини ОСОБА_9

Отже, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на спадщину, в тому числі, на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Реалізація права позивача на прийняття у спадщину квартири АДРЕСА_1 - наразі є неможливою.

Так, відповідно до п. 3 гл. 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов'язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_7 за життя не здійснила державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з відсутністю такої реєстрації нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на наведену квартиру.

За таких обставин, позивач фактично позбавлений реальної можливості реалізації наданого на підставі чинного законодавства права власності на квартиру АДРЕСА_1, а отже позовні вимоги є законними і підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 15, 16, 321, 1216, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 28, 141, 206, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_5 до Київської міської ради, Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар-8», третя особа: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити;

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1;

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду міста Києва у письмовій формі з дотриманням вимог ст. 356 ЦПК України, - протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин;

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано;

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк