Провадження №2/447/865/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.11.2018 року м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №447/1959/18

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 19.09.2018 року на підставі позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2, підготовче засідання призначено на 10.10.2018 року. Позивачі просять визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Позов мотивують тим, що вони проживають в АДРЕСА_1 та на даний час є власниками вищевказаної квартири. Крім позивачів, у вказаній квартирі зареєстрована також відповідач - ОСОБА_3, однак більше 3 років не проживає в ній, добровільно покинула кварти, забравши усі свої речі. На даний час позивачі мають намір оформити субсидію на комунальні послуги, однак цього зробити не можуть через реєстрацію відповідача. У зв'язку з наведеним були змушені звернутись в суд із вказаним позовом.

У судове засідання сторони не з'явилися. Позивачі подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили суд їх позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце судового засідання, 24.10.2018 року надіслала на адресу суду заяву, в якій позов визнала та погодилась на зняття її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Представник третьої особи Тростянецької сільської ради Тростянецької ОТГ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відомостей про причини його неявки у суду немає.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив:

У відповідності до свідоцтва про право власності на квартиру ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить вищевказана квартира на праві приватної спільної часткової власності (а.с. 12).

У відповідності до довідкиОСББ "Лінденфельд" №335 від 25.06.2018 року відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у вказаній квартирі (а.с. 9).

У відповідності до актів про непроживання особи за місцем реєстрації від 05.01.2018 року, 21.02.2018 року, 29.03.2018 року, 30.04.2018 року, 29.05.2018 року, 06.06.2018 року та від 02.07.2018 року відповідач, хоча зареєстрований у вказаному житлі, однак там не проживає (а.с. 20-26).

Оцінка суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Враховуючи той факт, що відповідач відсутня понад один рік у зазначеній квартирі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному поорядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач 1 - ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Позивач 2 - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_2.

Відповідач - ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП не зазначено.

Суддя Павлів В. Р.