Справа №295/3730/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі головуючого - судді Лєдньова Д.М.

при секретарі - Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про закриття провадження у справі та застосування заходів процесуального примусу, подану ОСОБА_1, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, зобов»язання повернення з володіння,-

встановив:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно, зобов»язання повернення з володіння.

Відповідачем заявлено клопотання про закриття провадження у справі з тих мотивів, що набрали законної сили рішення суду, постановлені у справі між тими самими учасниками, про той самий предмет, з тих самих підстав. З урахуванням неодноразового звернення позивача з вимогами до того самого відповідача, про один і той самий предмет, ОСОБА_1 просить вирішити питання про застосування заходів процесуального примусу.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.02.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, отриманих згідно розписки від 11.03.2015 року, відмовлено. Позивач при зверненні до суду в обгрунтування позову покладав виникнення правовідносин між сторонами щодо виконання умов договору позики. За висновком суду з тексту розписки вбачається отримання грошових коштів на зберігання.

Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.03.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення майна за незаконного володіння відмовлено. Суд вказав про неможливість застосування положень ст. 388 ЦК України у спорі між сторонами.

В поданому 29.03.2018 року позові ОСОБА_2, з урахуванням уточнень, позивачем поставлено вимогу про визнання права власності на майно та зобов»язання повернення грошових коштів.

За таких умов, коли заявлений позов хоча і є між тими самими сторонами, про один і той самий предмет, проте з інших підстав, застосування положень п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України є неможливим, провадження у справі не підлягає закриттю.

У відповідності до ч.1, 3-4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Неодноразове звернення позивача з вимогами до відповідача, з урахуванням вищевикладених обставин, не можна вважати зловживанням стороною процесуальними правами.

Суд також звертає увагу, що визнання відповідних дій зловживанням процесуальними правами здійснюється з ініціативи суду на підставі відповідних передумов, визначених процесуальним Законом, та не може розв»язуватись за клопотанням іншої сторони.

Керуючись ст.ст. 44, 255 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, застосування заходів процесуального примусу.

Повний текст ухвали буде виготовлено 01.10.2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: