Справа № 185/9423/18
Провадження № 2/185/4574/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради , треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним розпорядження комісії по приватизації державного житла та свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним розпорядження комісії по приватизації державного житла та свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що розпорядженням органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 12583 від 05 березня 1998 року квартиру АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_3 було передано у спільну власність, свідоцтвом про право власності на житло посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 на праві приватної часткової власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, кожному окремо по 1/4 частині. Позивач не виявляв бажання приватизувати частку, власноручно, заяв про приватизацію вказаної квартири не писав та не надавав. На підставі вищезазначеного, позивач просить задовольнити його вимоги про та визнати недійсним розпорядження органу, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло та виключити його з зазначеного свідоцтва, скасувати його державну реєстрацію частки права власності та виключити його з числа власників квартири АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі.

Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської областів судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації"в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши фактичні обставини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з огляду на наступні обставини.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Квартиру АДРЕСА_1 за заявою ОСОБА_3 було передано у спільну власність, що підтверджується копією розпорядженням органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради №12583 від 05 березня 1998 року та копією заяви ОСОБА_3

Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної часткової власності належала ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, кожному окремо по 1/4 частині, вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.03.1998р. посвідченого Відділом по обліку та розподілу житлової площі.

20 вересня 2012 року державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим №1471 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку належної ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2.

У технічному паспорті КП «Павлоградського міжміського бюро технічної інвентаризації» на квартиру АДРЕСА_1 власниками вказаної квартири вказано ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Згідно частини 1 статті 7 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Встановлено, що позивач не виявляв бажання приватизувати займане ним житло, власноручно заяв про приватизацію квартири АДРЕСА_1, не писав.

Згідно з п.18 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету з житлово-комунального господарства від 15 вересня 1992 року, громадянин, який виявив бажання приватизувати квартиру, звертається до органу приватизації, де отримує бланк заяви та необхідну консультацію. Особа, яка вже використала своє право на безкоштовну приватизацію у майбутньому, не має права приватизувати інше житло.

Позивач, ОСОБА_1, бажання приватизувати займане ним житло, не виявляв, отже, була укладена угода внаслідок помилки, що має істотне значення.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки спірна угода відбулася у 1998 році, правовідносини, що виникли між сторонами, підлягають врегулюванню Цивільним кодексом Української РСР, в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.ст. 6, 56 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права; угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

За таких обставин, суд вважає, що була укладена угода внаслідок помилки, що має істотне значення, тому, позивач повинен бути виключений з числа власників квартири АДРЕСА_1.

Оскільки за наслідками вчинення недійсної угоди було здійснено низку заходів щодо її документального оформлення та реєстрації прав позивача на відповідну частку нерухомого майна, також підлягають задоволенню інші позовні вимоги, які мають похідний характер та визначають обраний позивачем спосіб відновлення порушеного права.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.261 ЦК України, в разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, на час приватизації житла ОСОБА_1 був малолітньою особою, а отже перебіг позовної давності для позивача почався з 2007 року, оскільки йому виповнилося 18 років та він досяг повноліття.

Загальний строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України тривалістю в три роки.

Відповідно до положень ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Сторонами по справі не оспорюється, що позивач довідався про те, що він являється співвласником квартири АДРЕСА_1, лише у 2018 році.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності з поважних причин і враховуючи вищевикладене, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 5, 7, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, ст.ст. 6, 56 ЦК України (в редакції 1963 року), Положення про порядок передачі квартир у власність громадян від 15.09.1992 року, ст. ст. 10, 11, 59-60, 212- 214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу по обліку комунального майна та житлової площа Павлоградської міської ради , треті особи: Реєстраційна служба Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, Комунальне підприємство "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентарізації", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання недійсним розпорядження комісії по приватизації державного житла та свідоцтва про право власності на житло, скасування державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійсним розпорядження органу приватизації відділу по обліку комунального майна та житлової площі Павлоградської міської ради № 12583 від 05 березня 1998 року в частині включення ОСОБА_1 до нього.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 березня 1998 року на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 та виключити ОСОБА_1 з зазначеного свідоцтва.

Скасувати державну реєстрацію частки права власності ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2.

Виключити ОСОБА_1 з числа власників квартири АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 05 березня 1998 року відділом по обліку та розподілу житлової площі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя М. М. Перекопський