РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Смоленської Ю.Ю.,

за участю представника

КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_3,

лікаря-психіатра ОСОБА_4,

прокурора Шеремет Є.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_5В,

особи, щодо якої вирішується питання про продовження,

госпіталізації у психіатричний стаціонар, ОСОБА_6,

розглянувши заяву головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_7 про продовження госпіталізації ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку, заінтересована особа ОСОБА_5,

встановив:

07.08.2018 року головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій просить винести рішення щодо продовження госпіталізації ОСОБА_6, який народився 01.04.1976 року, у КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку.

В заяві заявник зазначив, що ОСОБА_6 інвалід ІІ групи безстроково, недієздатний за рішенням суду. Хворий неодноразово лікувався в ХОПЛ, остання госпіталізація 04.03.2018 року. Його стан залишається нестабільним, зберігаються формальні порушення мислення, завишена самооцінка, вважає себе вмілим, багатим, сильним, впливовим, через маячні ідеї відношення має вкрай негативне відношення до батьків, вороже до них налаштований, вже на протязі місяця не виходить до них на побачення, критикує продуктові передачі, одяг. Враховуючи анамнестичні відомості про зникнення з дому, про агресію до батьків, про напад на нього невідомих і отриманні ножові поранення в минулому, категоричну відмову приймати ліки амбулаторно, пацієнт не може бути виписаний із стаціонарного психіатричної лікарні. Потребує продовження лікування.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначив, що на сьогоднішній день психічний стан ОСОБА_6 потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Лікар-психіатр в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервно-прогредієнтним перебігом, маячний синдром. У звязку з неможливістю самостійно забезпечити свою життєдіяльність, потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару.

Заінтересована особа опікун ОСОБА_5 у судовому засіданні просила задовольнити заяву. Зазначила, що лікування її сина вдома неможливе. Він категорично відмовляється від прийому ліків, внаслідок чого його поведінка стає агресивною. Він завдає їй тілесних ушкоджень, висловлює наміри позбавити життя батька, вдома не тримається, покидає на кілька діб. Його агресивна поведінка на вулиці призводить до сутуацій, небезпечних для його життя.

Особа, щодо якої вирішується питання про продовження госпіталізації у психіатричний стаціонар, ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження його госпіталізації, вважав, що в цьому не має потреби.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву як обґрунтовану, не заперечував проти її задоволення.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.340 ЦПК України у заяві про продовження госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для продовження надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч.2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.08.2009 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатним та призначено для нього опікуна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.03.2018 року дозволено госпіталізацію в примусовому порядку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, до КЗ «Херсонсьа обласна психіатрична лікарня» ХОР.

На даний час стан хворого не змінився, покращення відсутні. У звязку з тим, що він вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, він потребує продовження лікування в умовах психіатричного стаціонару.

Згідно заяви ОСОБА_5 просить продовжувати лікування ОСОБА_6

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів КЗ "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР від 06.09.2018 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, страждає на тяжкий психічний розлад у формі параноїдної шизофренії з безперервно-прогредієнтним перебігом, маячний синдром. Потребує продовження стаціонарного лікування через погіршення стану здоровя.

Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації, - суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, було встановлено у ОСОБА_6 такий вид тяжкого психічного розладу здоровя, який свідчить про те, що він не здатний забезпечити свою життєдіяльність.

Таким чином, враховуючи вище встановлене, та те, що через наявність у ОСОБА_6 тяжкого психічного розладу, останній вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Крім цього, у хворого спостерігаються судомні напади з перебігом, схильним до серійного та статусного, у звязку з цим, лікування хворого можливе тільки в умовах стаціонару. Суд дійшов переконання, що заява щодо продовження лікування ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.339-342, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 13, 14, 16, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", суд

вирішив:

Заяву головного лікаря КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР ОСОБА_7 про продовження госпіталізації ОСОБА_6 до психіатричного закладу у примусовому порядку, заінтересована особа ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити лікування у психіатричному стаціонарі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в умовах Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І.Майдан

ОСОБА_8ОСОБА_1

ОСОБА_2

Повний текст рішення суду виготовлений 26.09.2018 року.

Суддя С.І.Майдан

ОСОБА_8ОСОБА_1

ОСОБА_2